ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року	  м. Одеса	Справа № 916/5538/24	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В.
суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги 
- Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»
- Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ»
на рішення Господарського суду Одеської області від 09.05.2025, суддя суду першої інстанції Шаратов Ю.А., м. Одеса, повний текст рішення складено та підписано
по справі №916/5538/24
за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»
в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» 
про стягнення 21 069,84 грн, -

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» 
до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» 
в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) 
про стягнення збитків у розмірі 86 205,07 грн, -

ВСТАНОВИВ:
Описова частина.
Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІС» про стягнення 21 069,84 грн., з якої 14 083,49 грн. – пеня, 5 383,14 грн. – інфляційні втрати, 1 603,21 грн. – 3 % річних.
Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним виконанням Відповідачем обов`язку з повернення надмірно сплачено суми попередньої оплати за Договором купівлі-продажу природного газу від 22.11.2023 № 83-В-АМПУ-23.
Позивач стверджує, що за умовами абзацу 3 пункту 5.1 Договору від 22.11.2023 Відповідач повинен був повернути надмірно сплачену суму попередньої оплати за період січень-лютий 2024 року не пізніше 20.04.2024, однак зробив це лише 18.10.2024.
Внаслідок чого, Позивачем за період з 21.04.2024 по 18.10.2024 нараховано: 14 083,49 грн. – пені, 5 383,14 грн. – інфляційних втрат, 1 603,21 грн. – 3 % річних.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі.
08.01.2025 ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» звернулось до Господарського суду Одеської області із зустрічною позовною заявою до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) про стягнення збитків у розмірі 86 205,07 грн.
Зустрічний позов обґрунтовано тим, що в результаті порушення ДП «АМПУ» умов договору та фактичного споживання обсягів газу менше, ніж було замовлено без коригування договірних обсягів, шляхом підписання Додаткової угоди (п.2.7 Договору), позивачу за зустрічним позовом було завдано збитків у вигляді недоотриманого доходу (упущена вигода) від запланованого продажу обсягу газу.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.05.2025 у задоволенні позову Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»  в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» про стягнення 21 069,84 грн., з якої 14 083,49 грн. – пеня, 5 383,14 грн. – інфляційні втрати, 1 603,21 грн. – 3 % річних – відмовлено повністю; у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) про стягнення збитків у розмірі 86 205,07 грн. – відмовлено повністю.
Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для повернення надмірно сплачених сум попередньої оплати може бути або Додаткова угода підписана сторонами на підставі пункту 2.7 Договору, або ж письмова вимога. У даному випадку ДП АМПУ звернулось до ТОВ «Ю.КОМОДІТІС» з листом (вимогою) від 17.10.2024 № 2255/15-04-07/Вих, яка була задоволена Відповідачем вже наступного дня шляхом сплати суми 108 061,97 грн. за платіжною інструкцією від 18.10.2024. Тобто, платіж за вимогою було здійснено у строк, визначений нормами частини другої статті 530 Цивільного кодексу України. А тому відсутнє прострочення виконання обов`язку постачальником з повернення надмірно сплаченої суми попередньої оплати. А за відсутності прострочення зобов`язання, нарахування Позивачем пені, 3 % річних та інфляційних втрат є неправомірним.
Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності повного складу цивільного правопорушення, зокрема наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками, а за відсутності цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.
Аргументи учасників справи.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.05.2025 по справі №916/5538/24.
Апелянт зазначив, що суд першої інстанції неправильно витлумачив умови Договору та зробив хибний висновок про суперечність між пунктами 2.6 та 2.7 Договору, оскільки зазначені положення регулюють різні правовідносини та ситуації, не створюючи між собою конкуренції.
Позивач наголошує, що сторони не повинні були здійснити коригування обсягів газу в бік зменшення шляхом укладання відповідно до п.2.7 Договору додаткової угоди до нього, яка не укладалась, оскільки: в п.2.7 Договору йдеться про коригування договірних обсягів газу, а не обсягів щомісячного споживання; останні коригуються шляхом подання Споживачем Постачальнику односторонніх добових номінацій (реномінацій) на виконання п.2.6 Договору.
ДП «АМПУ» зазначає, що висновок суду про те, що підставою для повернення надмірно сплачених сум попередньої оплати може бути виключно Додаткова угода, укладена на підставі пункту 2.7 Договору від 22.11.2023, є помилковим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, змісту умов Договору, а також правовому регулюванню відповідних зобов`язань.
ДП «АМПУ» також вказало, що суд не врахував, що в разі наявності договірного порядку виконання зобов`язання з повернення надмірно сплаченої суми попередньої оплати (зокрема, у разі зменшення фактичного обсягу споживання та проведення відповідного коригування), пріоритет має саме такий договірний механізм. Лише за відсутності коригування застосовується загальне правило, передбачене пунктом 12 Правил постачання природного газу, тобто повернення на підставі письмової вимоги споживача.
Керуючись викладеним вище, ДП «АМПУ» просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 09.05.2025 по справі №916/5538/24 в частині відмови в задоволенні первісного позову та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» 14 083,49 грн пені, 5 383,14 грн інфляційних втрат та 1 603,21 грн 3 % річних.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.05.2025 по справі №916/5538/24. 
ТОВ «Ю.КОМОДІТІС» зазначає, що протягом лютого-березня 2024 року Чорноморською філією ДП «Адміністрація морських портів України» в результаті зменшення фактичного споживання газу без належного коригування (шляхом укладення Додаткових угод) було порушено умови договору, чим ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» завдано збитків у вигляді упущеної вигоди та додаткових витрат, пов`язаних з необхідністю термінового продажу надлишкового обсягу природного газу (та його платного зберігання) в загальному розмірі 86 205,07 грн., які розраховані в порядку, встановленому п.7.7. Договору.».
ТОВ «Ю.КОМОДІТІС» вказує, що зазначений розмір збитків є наслідком протиправної поведінки відповідача у вигляді недобору узгодженого сторонами в Додатку №2 до Договору обсягів природного газу (без належного їх коригування у відповідності з п.2.7. Договору).
ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» вважає, що ним було доведено в повному обсязі належними, достатніми та допустимими доказами повний склад цивільного правопорушення, допущеного Відповідачем за зустрічним позовом, зокрема: наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.
Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 09.05.2025 року по справі №916/5538/24 в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» про стягнення завданих збитків в сумі 86 205,07 грн та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з ДП «Адміністрація морських портів України» завдані збитки в сумі 86 205,07 грн.
Короткий зміст відзивів на апеляційні скарги.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» надійшов відзив на апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.05.2025 по справі №916/5538/24.
ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» зазначає, що пункт п.2.6. Договору регулює коригування лише добових номінацій, а не обсягів щомісячного споживання. Добові ж номінації можуть бути як в сторону зменшення, так і в сторону збільшення. Тобто подання номінації про зменшення замовленої потужності в одній газовій добі ще не свідчить, що місячний обсяг споживання буде зменшеним, адже в іншій газовій добі фактичне споживання може бути навпаки збільшене. Обсяги ж щомісячного споживання узгоджені в Додатку 2 Договору (саме до цих обсягів «прив`язана» оплата газу) та можуть коригуватись у відповідності до п.2.7. Договору за двосторонньою угодою.
ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» вказує, що у зв`язку з відсутністю узгодженого коригування обсягів газу, шляхом підписання Додаткової угоди між Сторонами, а лише одностороннього фактичного зменшення обсягу споживання газу, у ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» не виник обов`язок з повернення попередньої оплати на підставі абзацу 3 п. 5.1. Договору №83-В-АМПУ-23 від 22.11.2023, тому ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» не було допущено порушення умов Договору №83-В-АМПУ-23 від 22.11.2023 щодо строків повернення попередньої оплати.
Керуючись викладеним вище, ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» просить залишити оскаржуване  рішення у справі №916/5538/24 в частині відмови ДП «АМПУ» в стягненні пені, інфляційних втрат, 3% річних з ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» без змін, а апеляційну скаргу ДП «АМПУ» залишити без задоволення.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.05.2025 по справі №916/5538/24.
ДП «АМПУ» зазначає, що ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» не надало доказів реальності збитків та документів, що підтверджують їхній розмір, та відмовилось від надання відповідей на питання щодо збитків на стадії запитань.
ДП «АМПУ» вказує, що ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» розраховуючи розмір упущеної вигоди, фактично бере за основу не реальний дохід, який міг би бути отриманий, а загальну різницю між вартістю тієї кількості газу, що була передбачена договором, та фактично поставленою кількістю. Проте така методика розрахунку є некоректною, оскільки не враховує витратної частини - зокрема, вартості закупівлі газу на ринку.
Крім того, ДП «АМПУ» зазначає, що сам факт ненадання повного обсягу газу за договором не свідчить автоматично про наявність збитків у ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ». Газ, який не був поставлений Замовнику, залишається у власності Постачальника і не зникає, не втрачає вартості. Навпаки - за умови реалізації цього газу третім особам, особливо в умовах зростання ринкової ціни (наприклад, у квітні ціна була вищою, ніж у березні), ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» навіть може отримати додатковий дохід, а не понести збитки.
ДП «АМПУ» також вказало, що ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» не надало жодних первинних бухгалтерських чи інших доказів наявності упущеної вигоди, в зв`язку із чим доводи про те, що йому було завдано збитків у вигляді упущеної вигоди, є безпідставними та необґрунтованими
Керуючись викладеним вище, ДП «АМПУ» просить в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» по справі №916/5538/24 відмовити в повному обсязі.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла відповідь на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» на апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.05.2025 по справі №916/5538/24.
ДП «АМПУ» зазначає, що відповідно до п. 2.6 Договору, коригування обсягів газу протягом місяця поставки здійснюється шляхом подання добових номінацій (реномінацій) Споживачем, тобто саме в межах визначеного Договором порядку. При цьому погодження Постачальником таких номінацій не передбачено умовами Договору, а тому така процедура не може вважатися односторонньою у неправомірному розумінні, як на цьому наполягає Відповідач. В свою чергу, п. 5.1 Договору встановлює обов`язок Постачальника повернути надмірно сплачену суму попередньої оплати у разі здійснення коригування в бік зменшення до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки. Оскільки коригування здійснене відповідно до п. 2.6 Договору шляхом подання номінацій, тому у Відповідача виник обов`язок з повернення надміру сплаченої суми у строк, передбачений договором. Посилання Відповідача на інше застосування строків повернення (зокрема через п. 5.4 Договору) є маніпулятивним і неправомірним, оскільки цей пункт застосовується лише у разі відсутності факту зменшення обсягів споживання та наявності відповідної заявки на здійснення постачання газу на наступний місяць.
ДП «АМПУ» також зазначило, що ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» помилково посилається на можливість, в даному випадку, зарахування переплати в рахунок наступного розрахункового періоду. Станом на кінець березня 2024 року Позивач не подавав жодних заявок (номінацій) на постачання природного газу в квітні 2024 року, а тому жодного "наступного розрахункового періоду" у межах правовідносин сторін фактично не існувало.
ДП «АМПУ» стверджує, що твердження ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» про те, що коригування замовлених обсягів не є підставою для повернення переплати або що воно має здійснюватися лише через додаткову угоду, є необґрунтованим, суперечить умовам Договору, логіці його застосування та фактичним обставинам справи. Фактично ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» намагається підмінити передбачений Договором погоджений порядок взаємодії, створюючи юридичну конструкцію, яка не має обґрунтування ні в тексті самого договору, ні у встановленій практиці його застосування.
ДП «АМПУ» вказує, що спроба ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» відмежувати механізм номінацій від щомісячного обсягу споживання є неправомірною, оскільки фактичний щомісячний обсяг і формується на підставі добових номінацій та реномінацій. Відповідно, положення пункту 5.1 Договору абсолютно логічно корелюють із пунктом 2.6, а не 2.7, і твердження Відповідача про протилежне ґрунтується на довільному та упередженому тлумаченні умов договору.
Керуючись викладеним вище, позивач за первісним позовом просить апеляційну скаргу ДП «АМПУ» задовольнити в повному обсязі.
Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/5538/24 було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді – Богатиря К.В., судді Поліщук Л.В., Таран С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2025.
На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №916/5538/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.05.2025 по справі №916/5538/24 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/5538/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/5538/24.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.05.2025 по справі №916/5538/24 - залишено без руху; встановлено Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у розмірі, встановленому законом – протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги до якої були додані докази сплати судового збору у розмірі, встановленому законом. Таким чином, недоліки апеляційної скарги були усунуті належним чином.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.05.2025 по справі №916/5538/24; розгляд апеляційної скарги Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.05.2025 по справі №916/5538/24 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 28.07.2025.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.05.2025 по справі №916/5538/24 - залишено без руху; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у сумі 3  633,60 грн – протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої були додані докази сплати судового збору у сумі 3   633,60 грн. Таким чином недоліки апеляційної скарги були усунуті у повному обсязі.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.07.2025 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 09.05.2025 по справі №916/5538/24; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.05.2025 по справі №916/5538/24; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.05.2025 по справі №916/5538/24 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; об`єднано апеляційні скарги Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» в одне провадження для сумісного розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 28.07.2025.
Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи або день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали апеляційного господарського суду від 01.07.2025, якою відкрито апеляційне провадження у справі №916/5538/24, була отримана в електронному кабінеті позивачем – 01.07.2025, відповідачем – 01.07.2025.
Тобто учасники справи вважаються повідомленими належним чином про розгляд апеляційним господарським судом апеляційної скарги в письмовому провадженні без виклику сторін.
Фактичні обставини, встановлені судом.
22.11.2023 між ТОВ «Ю.КОМОДІТІС» (Постачальник) і  ДП АМПУ (Споживач) укладено Договір купівлі-продажу природного газу від 22.11.2023 №83-В-АМПУ-23 (далі – Договір від 22.11.2023). (т. 1 а.с. 41 – 50).
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Договору від 22.11.2023 Постачальник зобов`язується передати Споживачу природний газ у власність (надалі – Газ), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей Газ на умовах цього договору. Це договір надає можливість Постачальнику постачати Газ філіям Споживача.
Згідно із пунктами 2.2, 2.3 Договору від 22.11.2023 Постачальник зобов`язується передати Споживачу природний газ у власність (надалі - Газ), а Споживач зобов`язується оплатити та прийняти Газ відповідно до планових обсягів закупівлі Газу, наведених у Додатку 2, що є невід`ємною частиною цього Договору. Для кожної філії Споживача добова передача запланованого обсягу продажу Газу здійснюється виходячи з середньодобового обсягу передачі газу (далі – Середньодобовий обсяг передачі). Середньодобовий обсяг передачі Газу визначається шляхом ділення місячного запланованого обсягу продажу Газу на кількість днів роботи газоспоживного обладнання у відповідному місяці. Можливі зміни місячних планових обсягів поставки Газу протягом дії Договору, з урахуванням фактичної потреби та обсягу видатків Споживача.  
Пунктом 2.5 Договору від 22.11.2023 встановлено, що Обсяг Газу та строки його поставки визначаються та узгоджуються на кожен місяць шляхом подання Споживачем заявки Постачальнику щодо прогнозного споживання природного Газу (далі - Заявка). Заявка, подається Постачальнику у письмовій формі з використанням факсу або засобів електронного зв`язку не пізніше 25 числа місяця, що передує місяцю поставки Газу.
Постачальник зобов`язаний протягом одного робочого дня з моменту отримання Заявки, підтвердити Споживачу її прийняття до виконання (шляхом використання факсу або засобів електронного зв`язку) або відхилити її з наданням обґрунтованих письмових пояснень Споживачу щодо неможливості прийняття до роботи даної Заявки.
На підставі підписаної Додаткової угоди у Постачальника виникають зобов`язання щодо поставки Газу, а у Споживача виникають зобов`язання щодо оплати отриманого Газу.
Відповідно до пункту 2.6 Договору Коригування обсягів Газу протягом місяця поставки визначається шляхом подання Споживачем Постачальнику добових номінацій (реномінацій):
- до 12-00 годин доби, що передує добі постачання природного газу (D-1) - подає планову заявку (номінація);
- до 17-00 годин доби, в якій здійснюється постачання природного газу (D) - подає коригування планового обсягу (реномінація).
Відкориговані протягом місяця поставки Газу не повинні перевищувати договірні обсяги Газу у відповідному місяці, зазначені у відповідних додатках (Додаткових угодах) до цього Договору.
Пунктом 2.7 Договору від 22.11.2023 визначено, що коригування договірних обсягів Газу та періодів поставки Газу узгоджується Сторонами шляхом підписання Додаткових угод до даного Договору.
Кількість Газу, яка передається Споживачу на умовах цього Договору, визначається засобами вимірювальної техніки, атестованими в органах Держстандарту України, що встановлені у Споживача, та які повинні відповідати Закону України «Про метрологію  та метрологічну діяльність», «Правилам обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання», затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 № 618, державним стандартам, нормативним та методичним документам Держспоживстандарту України, експлуатаційній документації на засоби вимірювальної техніки (пункт 3.1 Договору від 22.11.2023).
Згідно із пунктами 3.3, 3.4 Договору від 22.11.2023, право власності на Газ від Постачальника до Споживача переходить в пункті приймання- передачі Газу в магістральному трубопроводі (в точках комерційного обліку). Приймання-передача Газу, поставленого Постачальником Споживачу у відповідному місяці, оформляється щомісячними Актами приймання-передачі Газу.
Акти приймання-передачі Газу, що зазначені у пункті 3.4 цього Договору, складаються Споживачем за формою, наданою Постачальником, до 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за звітним (пункт 3.5 Договору від 22.11.2023).
Пунктом 5.1 Договору від 22.11.2023 визначено, що оплата за поставлений Споживачу Газ здійснюється на умовах попередньої оплати, до 1 числа відповідного розрахункового періоду сплачується обсяг замовленого Газу, відповідно Заявки, за умови отримання Рахунку від Постачальника, який надається у термін, достатній для проведення банківських розрахунків з можливістю надходження грошових коштів на рахунок Постачальника до 1 числа відповідного розрахункового періоду. Рахунок на оплату надається Споживачу Постачальником електронними засобами передачі інформації (електронною поштою або з використанням факсу) та поштою. До оплати Споживач приймає той примірник Рахунку на оплату, який він отримає першим.
У разі здійснення коригування лімітів Газу в бік збільшення, остаточний розрахунок проводиться за фактом споживання Газу до 15 числа місяця, наступного за місяцем передачі Газу.
У разі здійснення коригування обсягів Газу в бік зменшення, Постачальник перераховує на поточний рахунок Споживача надмірно сплачену суму попередньої оплати за Газ до 20 числа місяця, наступного за місяцем передачі Газу.
Пунктом 5.2 Договору від 22.11.2023 визначено, що датою оплати Споживачем Газу є дата надходження грошових коштів на рахунок Постачальника. 
Відповідно до пункту 5.4 Договору від 22.11.2023, в платіжних дорученнях Споживач повинен обов`язково зазначати номер цього Договору, дату його підписання та призначення платежу, без зазначення періоду за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у Споживача за цим Договором, Постачальник має право зарахувати кошти, що надійшли від Споживача, як погашення заборгованості за Газ, поставлений в попередні періоди за цим Договором, незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу,   в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.
Кошти, які надійшли від Споживача, зараховуються як передплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором.
У пункті 7.1 Договору від 22.11.2023 вказано, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України. Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.
Згідно із підпунктом 7.4.4 пункту 7.4 Договору від 22.11.2023, за прострочення термінів повернення надмірно сплаченої суми попередньої оплати за Газ, Постачальник сплачує Споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на день прострочення платежу, від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення.
Відповідно до підпункту 1 пункту 7.7 Договору від 22.11.2023, відшкодування збитків Споживачем Постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадку, зокрема, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання Газу, що закуплений Споживачем за цим Договором, буде менший підтвердженого Постачальником обсягу Газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому Споживачем), Постачальник має право вимагати від Споживача відшкодування обґрунтованих збитків у розмірі однієї облікової ставки Національного банку України від вартості невикористаного обсягу газу за звітний період.
Пунктом 7.8 Договору від 22.11.2023 передбачено, що відшкодування додаткових витрат Споживачем не здійснюється, якщо фактичний обсяг споживання в розрахунковому періоді відрізняється від підтвердженого обсягу природного газу не більше ніж на ± 5 %.
Відповідно до пунктів 13.1, 13.2 Договору від 22.11.2023 він набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2023 в частіші поставки Газу, а в частині прийняття Газу та здійснення розрахунків - до повного їх виконання. Дія Договору вважається продовженою на наступний календарний рік, якщо не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до останнього дня терміну дії Договору жодна з Сторін письмово не повідомила іншу Сторону про припинення даного Договору у встановлений термін.
Додатком 2 до Договору від 22.11.2023 визначено наступні планові обсяги постачання природного газу для Чорноморської філії ДП «АМПУ»: січень – 95 тис. м.куб; лютий – 100 тис. м.куб; березень – 75 тис. м.куб; листопад – 50 тис. м.куб; грудень – 120 тис. м.куб, а разом 440 тис. м.куб.
До Договору від 22.11.2023 були укладені Додаткові угоди від 26.01.2024 № 1 та від 23.02.2024 № 2, якими змінені умови щодо ціни природного газу.
Судом встановлено, що на виконання Договору від 22.11.2023 ДП АМПУ сплачено постачальнику 2 080 420,67 грн, а саме: 1 407 323,16 грн. за платіжним дорученням від 30.01.2024 № 247; 673 097,51 грн. – за платіжним дорученням від 28.02.2024 № 474. (т. 1 а.с. 51, 53).
ТОВ «Ю.КОМОДІТІС» і Чорноморською філією ДП «АМПУ» складено та підписано Акти приймання-передачі Газу природного на загальну суму 1 972 358,70 грн. в т.ч. ПДВ, а саме: 1 012 931,95 – від 29.02.2024, обсяг газу 68,37700 тис.м3; 959 426,75 грн. – від 31.03.2024, обсяг газу 67,52300 тис.м3. (т. 1 а.с. 52, 54).
Отже, залишок передплати становив 108 061,97 грн. (2 080 420,67 - 1 972 358,70 = 108 061,97).
17.10.2024 Чорноморською філією ДП «АМПУ» на адресу ТОВ «Ю.КОМОДІТІС» направлено лист № 2255/15-04-07/Вих, в якому, із посиланням на пункт 5.1 Договору від 22.11.2023 вимагала невідкладно повернути надмірно сплачену суму попередньої оплати за природний газ в сумі 108 061,97 грн. (т. 1 а.с. 55).
18.10.2024 ТОВ «Ю.КОМОДІТІС» сплатило на користь Чорноморської філії ДП «АМПУ» суму 108 061,97 грн із вказівкою в призначенні платежу про повернення зайво перерахованих коштів за Договором від 22.11.2023. (т. 1 а.с. 56).
04.11.2024 Чорноморською філією ДП «АМПУ» на адресу ТОВ «Ю.КОМОДІТІС» направлено претензію №2390/15-04-07/Вих, якою просило сплатити пеню у сумі 14  083,49 грн, інфляційні втрати у сумі 5  383,14 грн та відсотки річних у сумі 1  603,21 грн за прострочення виконання зобов`язання з повернення надмірно сплаченої попередньої плати. (т. 1 а.с. 57-58).
14.11.2024 ТОВ «Ю.КОМОДІТІС» направило на адресу Чорноморської філії ДП «АМПУ» відповідь на претензію №2390/15-04-07/Вих від 04.11.2024, в якій відповідач повідомив, що вважає претензію позивача такою, що не підлягає задоволенню. Крім того, ТОВ «Ю.КОМОДІТІС» повідомило, що в результаті порушення ДП «АМПУ» умов договору та фактичного споживання обсягів газу менше, ніж було замовлено без коригування договірних обсягів, відповідачу були завдані збитки у вигляді втраченої вигоди у сумі 86  205,07 грн. ТОВ «Ю.КОМОДІТІС» просило Чорноморську філію ДП «АМПУ» сплатити завдані збитки у сумі 86  205,07 грн. (т.1 а.с. 77-79).
Мотивувальна частина.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Ю.КОМОДІТІС» не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову не підлягає скасуванню, тоді як апеляційна скарга ДП «АМПУ» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення первісного позову, виходячи з таких підстав.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки не доведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов, у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.
Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). 
Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України). 
Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (частина перша статті 691 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
1. Щодо первісного позову, колегія суддів зазначає наступне.
Частинами першою та другою статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Згідно із статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частин першої та другої статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17).
В силу положень статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 Цивільного кодексу України).
Відповідно до пунктом 5.1 Договору від 22.11.2023, оплата за поставлений Споживачу Газ здійснюється на умовах попередньої оплати, до 1 числа відповідного розрахункового періоду сплачується обсяг замовленого Газу, відповідно Заявки, за умови отримання Рахунку від Постачальника, який надається у термін, достатній для проведення банківських розрахунків з можливістю надходження грошових коштів на рахунок Постачальника до 1 числа відповідного розрахункового періоду. Рахунок на оплату надається Споживачу Постачальником електронними засобами передачі інформації (електронною поштою або з використанням факсу) та поштою. До оплати Споживач приймає той примірник Рахунку на оплату, який він отримає першим.
У разі здійснення коригування лімітів Газу в бік збільшення, остаточний розрахунок проводиться за фактом споживання Газу до 15 числа місяця, наступного за місяцем передачі Газу.
У разі здійснення коригування обсягів Газу в бік зменшення, Постачальник перераховує на поточний рахунок Споживача надмірно сплачену суму попередньої оплати за Газ до 20 числа місяця, наступного за місяцем передачі Газу.
Відповідно до п. 2.6. Договору Коригування обсягів Газу протягом місяця поставки визначається шляхом подання Споживачем Постачальнику добових номінацій (реномінацій):
- до 12-00 годин доби, що передує добі постачання природного газу (D-1) - подає планову заявку (номінація);
- до 17-00 годин доби, в якій здійснюється постачання природного газу (D) - подає коригування планового обсягу (реномінація).
Відкориговані протягом місяця поставки Газу не повинні перевищувати договірні обсяги Газу у відповідному місяці, зазначені у відповідних додатках (Додаткових угодах) до цього Договору.
Пунктом 2.7 Договору від 22.11.2023 визначено, що коригування договірних обсягів Газу та періодів поставки Газу узгоджується Сторонами шляхом підписання Додаткових угод до даного Договору.
Додатком 2 до Договору від 22.11.2023 визначено наступні планові обсяги постачання природного газу для Чорноморської філії ДП «АМПУ»: січень – 95 тис. м.куб; лютий – 100 тис. м.куб; березень – 75 тис. м.куб; листопад – 50 тис. м.куб; грудень – 120 тис. м.куб, а разом 440 тис. м.куб.
До Договору від 22.11.2023 були укладені Додаткові угоди від 26.01.2024 № 1 та від 23.02.2024 № 2, якими змінені умови щодо ціни природного газу.
Судом встановлено, що на виконання Договору від 22.11.2023 ДП АМПУ сплачено постачальнику 2 080 420,67 грн, а саме: 1 407 323,16 грн. за платіжним дорученням від 30.01.2024 № 247; 673 097,51 грн. – за платіжним дорученням від 28.02.2024 № 474. 
ТОВ «Ю.КОМОДІТІС» і Чорноморською філією ДП «АМПУ» складено та підписано Акти приймання-передачі Газу природного на загальну суму 1 972 358,70 грн. в т.ч. ПДВ, а саме: 1 012 931,95 – від 29.02.2024, обсяг газу 68,37700 тис.м3; 959 426,75 грн. – від 31.03.2024, обсяг газу 67,52300 тис.м3. 
Отже, залишок передплати за січень-березень 2024 року становив 108 061,97 грн. 
Відтак, у ТОВ «Ю.КОМОДІТІС» виникло зобов`язання з повернення суми попередньої оплати за природний газ у розмірі 108 061,97 грн, оскільки вартість спожитого ДП «АМПУ» у січні-березні 2024 року природного становить на 108 061,97 грн менше ніж сума попередньої оплати за даний період.
Вказане зобов`язання, відповідно до положень частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, фактично виникло у відповідача за первісним позовом у зв`язку із закінченням обумовленого сторонами у пункті 5.1 договору кінцевого строку повернення суми попередньої оплати - 20 числа місяця, наступного за місяцем передачі газу, тобто 20.04.2024.
Натомість ТОВ «Ю.КОМОДІТІС» прострочило своє грошове зобов`язання з повернення суми попередньої оплати у розмірі 108 061,97 грн, оскільки здійснило повернення цієї суми 18.10.2024, що є порушенням приписів статей 525, 526, 530, 629, 693 Цивільного кодексу України, та пункту 5.1. договору.
Висновки суду першої інстанції та посилання ТОВ «Ю.КОМОДІТІС» на домовленість сторін про повернення коштів попередньої оплати лише після здійснення коригування обсягів газу у бік зменшення, яке (коригування) в силу положень пункту 2.7. договору має здійснюватися шляхом підписання додаткових угод до договору, яка не укладалась, колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.
Відповідно до п. 3.4. Договору, приймання-передача Газу, поставленого Постачальником Споживачу у відповідному місяці, оформляється щомісячними Актами приймання-передачі Газу.
Таким чином, зобов`язання з повернення суми попередньої оплати фактично виникло у відповідача у зв`язку із підписанням в порядку пункту 3.4. договору акту приймання-передачі природного газу від 31.03.2024, у зв`язку з чим ТОВ «Ю.КОМОДІТІС» було відомо про фактичний обсяг та вартість спожитого ДП «АМПУ» у березні 2024 року природного газу, а отже, і про факт переплати у розмірі 108 061,97 грн, та закінченням, відповідно до положень частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, обумовленого сторонами у пункті 5.1 договору кінцевого строку повернення суми попередньої оплати (20 числа місяця, наступного за місяцем передачі газу, тобто 20.04.2022), який виходячи із суті зобов`язання сторін є тим строком, після настання якого постачальник (продавець) усвідомлював протиправний характер неповернення грошових коштів.
Крім того, у пункті 2.7. договору йдеться про коригування договірних обсягів газу, а не обсягів щомісячного споживання; останні коригуються шляхом подання споживачем постачальнику односторонніх добових номінацій (реномінацій) на виконання пункту 2.6. договору.
В даному випадку, положення п. 5.1 Договору корелюються саме з положенням пункту 2.6 Договору, який визначає механізм коригування обсягів щомісячного споживання, оскільки відповідно до пунктів 2.6 та 5.1 Договору коригування обсягів газу в бік зменшення проводиться шляхом подання Споживачем Постачальнику односторонніх добових номінацій (реномінацій) (п.2.6 Договору), що в свою чергу, створює обов`язок повернути надмірно сплачену Споживачем Постачальнику суму до 20 числа місяця, наступного за місяцем передачі газу (абз. 3 п. 5.1 Договору).
Пункт 2.6 Договору передбачає не лише механізм зміни обсягів, а саме право Споживача змінювати ці обсяги протягом місяця. Формулювання “Коригування обсягів Газу протягом місяця поставки визначається шляхом подання Споживачем добових номінацій та реномінацій” вказує на те, що саме ці дії є підставою для зміни фактичного обсягу споживання.
Таким чином, п. 2.6 договору надає право Споживачу змінювати обсяги газу в межах місяця без необхідності укладення додаткових угод, та за фактом таких коригувань у постачальника виникає обов`язок повернути попередню оплату у строки та порядку, визначеними п. 5.1 Договору.
В той же час, аналіз змісту пункту 2.7 Договору вказує на те, що він регулює порядок зміни договірних (тобто планових, попередньо узгоджених) обсягів постачання природного газу між сторонами шляхом внесення змін до Додатку 2 - «Планові обсяги закупівлі газу».
Суд першої інстанції не врахував змісту Додатку 2 до Договору (порядок зміни якого визначає саме п. 2.7 Договору) та не встановив, що Додаток 2 визначає планові обсяги закупівлі.
Таким чином, на переконання колегії суддів, Додаткова угода, яка укладається в порядку, визначеному п. 2.7 Договору, не регулює порядок проведення розрахунків за фактом постачання газу після закінчення розрахункового місяця та не є підставою для повернення надмірно сплачених сум. 
В той же час, фактичне споживання газу протягом розрахункового місяця та здійснення відповідних номінацій (реномінацій), які узгоджуються відповідно до пункту 2.6 Договору, є підставою для визначення остаточних обсягів поставки газу в розрахунковому періоді.
З огляду на викладене вище, спростовуються доводи відповідача за первісним позовом про те, що у ДП «АМПУ» до направлення ним листа-вимоги від 17.10.2024 не виникло право вимагати від ТОВ «Ю.КОМОДІТІС» повернення надмірно сплаченої суми попередньої оплати за поставлений у березні 2024 року природний газ.
Невиконання грошового зобов`язання з повернення суми попередньої оплати за укладеним між сторонами договором є його порушення у розумінні статті 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні частини першої статті 612 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Частиною першою статті 548 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штрафом, пенею).
Згідно із статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із підпунктом 7.4.4 пункту 7.4 Договору від 22.11.2023, за прострочення термінів повернення надмірно сплаченої суми попередньої оплати за Газ, Постачальник сплачує Споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на день прострочення платежу, від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення.
Відповідно до частини другої статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
При цьому у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини другої статті 693 Цивільного кодексу України. З огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія положень частини другої статі 625 Цивільного кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19).
Як було встановлено вище, ТОВ «Ю.КОМОДІТІС» прострочив виконання зобов??язання з повернення надмірно сплаченої суми попередньої оплати за березень 2024 року, строк якого припадав на 20.04.2025. 
З огляду на дані обставини, позивач за первісним позовом правомірно нарахував на суму простроченої заборгованості пеню, інфляційні втрати та 3% річних.
Перевіривши наведені позивачем розрахунки пені, інфляційних втрат та 3% річних, колегія суддів встановила, що вони є арифметично правильними та обґрунтованими.
Таким чином, колегія суддів доходить до висновку про необхідність задоволення первісного позову щодо стягнення з ТОВ «Ю.КОМОДІТІС» на користь ДП “АМПУ” грошових коштів у сумі 21 069,84 грн., а саме 14 083,49 грн. пені, 5 383,14 грн. інфляційних втрат та 1 603,21 грн. 3 % річних
2.Щодо зустрічної позовної заяви, колегія суддів зазначає наступне.
ТОВ «Ю.КОМОДІТІС» вважає своїми збитками суми недоотриманого доходу внаслідок споживання ДП АМПУ менших обсягів, ніж були передбачені Договором  від 22.11.2023.
Розмір збитків, розрахованих ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» в порядку, передбаченому п.7.7 Договору від 22.11.2023 становить:
1) за підсумками поставки газу в лютому 2024 року - сума збитків від невикористаного обсягу газу становить: (100 – 68,377) х 14 813,92 (узгоджена ціна за 1000 м.куб. Газу в лютому 2024 року) х 15 % (розмір облікової ставки НБУ розрахунковому періоді) = 70 269,09 грн.
2) за підсумками березня 2024 року сума збитків від невикористаного обсягу газу становить: (75 – 67,523) х 14 208,89 (узгоджена ціна за 1000 м3 Газу у березні 2024 року) х 15 % (розмір облікової ставки НБУ в розрахунковому періоді) = 15 935,98 грн.
А всього, сума нарахована збитків становить 86 205,07 грн. (70 269,09 + 15 935,98 =  86 205,07).
Відповідно до частин першої, другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно із частиною третьою статті 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
Статтею 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Статтею 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. 
Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності              як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки збитків (шкоди); 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду.             У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.
Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № 329-VIII, договір постачання повинен містити такі істотні умови, зокрема: порядок відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання. 
Як вже зазначалось, згідно із підпунктом 1 пункту 7.7 Договору від 22.11.2023, відшкодування збитків Споживачем Постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадку, зокрема, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання Газу, що закуплений Споживачем за цим Договором, буде менший підтвердженого Постачальником обсягу Газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому Споживачем), Постачальник має право вимагати, від Споживача відшкодування обґрунтованих збитків у розмірі однієї облікової ставки Національного банку України від вартості невикористаного обсягу газу за звітний період.
Вказані умови договору відповідають положенням підпункту 1 пункту 1 Розділу VII Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, згідно із яким, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.
При вирішенні цієї справи колегія суддів враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 904/6992/20, про таке:
"Виходячи із змісту пункту 6 частини п`ятої  статті 12 Закону України "Про ринок природного газу"  договір постачання повинен містити істотні умови, зокрема, щодо порядку відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання.
В умовах Договору сторонами передбачено обсяги газу, які є плановими та можуть змінюватись. Сторони домовились про те, що допускається зменшення або перевищення місячних обсягів споживання природного газу, встановлених у даному Договорі в розмірі до 5,0 (п`яти) відсотків.
Підпунктом 1 пункту 1 розділу VI Правил №2496 передбачено, що відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється, зокрема, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.
Відповідно до пункту 2 розділу VI Правил №2496 у договорі постачання між постачальником та споживачем, що не є побутовим, може встановлюватись допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, в межах якої не здійснюються заходи, визначені пунктом 1 цього розділу.
За результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія. Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування. У випадку не реагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду.
Враховуючи положення пункту 1 пункту 1 розділу VI Правил №2496, а також те, що Договором передбачено обсяги природного газу та встановлена допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, Позивач має право вимагати від споживача відшкодування збитків, у разі підтвердження факту, що за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем).
При цьому, визначальним є те, що пункт 1 пункту 1 розділу VI Правил №2496 передбачає можливість щодо відшкодування збитків споживачем. Проте наявність такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення суми у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період у разі, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу.
Суд вважає, що право на стягнення збитків із споживача (передбачене пунктом 1 пункту 1 розділу VI Правил №2496) не звільняє постачальника (Позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку передбаченому  Господарським процесуальним кодексом України.
До того ж, Суд звертає увагу на те, що пунктом 1 пункту 1 розділу VI Правил №2496 передбачено лише максимально допустимий розмір, а саме розмір, що не є більшим подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.
Враховуючи приписи частини 2  статті 623 Цивільного кодексу України, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.
Оцінивши надані Позивачем докази відповідно до вимог  статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що право постачальника вимагати на підставі Правил №2496 та Договору від споживача відшкодування збитків за недовикористання останнім замовленого об`єму природного газу не звільняє Позивача від тягаря доказування понесених збитків та відмовив у задоволенні позову у зазначеній чистині лише у зв`язку із його недоведеністю. Суд погоджується із таким висновком суду апеляційної інстанції.
Суд зазначає, що пункт 3.13 Договору та підпункт 2 пункту 1 розділу VI Правил №2496 хоча й передбачають можливість відшкодування збитків споживачем, проте наявність такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення зазначених сум збитків. Суд звертає увагу на те, що право на стягнення збитків із споживача не звільняє постачальника (Позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, передбаченому  Господарським процесуальним кодексом України.
Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому у випадку невиконання договору чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента.
Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.
Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.
Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.
При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.
Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Близький по змісту висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №        902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.
Отже, істинність твердження Позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом підлягала доведенню Позивачем перед судом».
Як слідує із постанови Верховного Суду у справі № 904/6992/20, касаційний суд акцентував увагу, що право на стягнення збитків із споживача (передбачене пунктом 1 пункту 1 розділу VI Правил) не звільняє постачальника від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, передбаченому  Господарським процесуальним кодексом України, а пункт 3.13 договору та підпункт 2 пункту 1 розділу VI Правил хоча й передбачають можливість відшкодування збитків споживачем, проте наявність такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення зазначених сум збитків.  
Аналогічні правові висновки зроблено в постановах Верховного Суду від 21.09.2021 по справі № 904/6992/20 та від 26.10.2021 р. по справі № 904/6985/20.
Господарський суд Одеської області обґрунтовано послався на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 904/6992/20 від 26.10.2021 у справі № 904/6985/20 та від 01.11.2023 у справі № 911/1893/22, та вірно звернув увагу на те, що наявність права на стягнення збитків, передбаченого підпунктом 1 пункту 7.7. договору та підпункту 1 пункту 1 розділу VIІ Правил постачання природного газу, не означає можливість автоматичного/безумовного стягнення суми у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період у разі, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений у постачальника за договором, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу. Право на стягнення збитків зі споживача, про яке йдеться вище, не звільняє постачальника від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.
У даному випадку, ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» не надало доказів реальності збитків та документів, що підтверджують їхній розмір, та відмовилось від надання відповідей на питання щодо збитків на стадії запитань.
На переконання колегії суддів, сам факт ненадання повного обсягу газу за договором не свідчить автоматично про наявність збитків у ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ». Газ, який не був поставлений Замовнику, залишається у власності Постачальника і не зникає, не втрачає вартості. Навпаки - за умови реалізації цього газу третім особам, особливо в умовах зростання ринкової ціни, ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» навіть може отримати додатковий дохід, а не понести збитки.
З огляду на викладене вище, суд першої інстанції, встановивши, що ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» не надало жодних доказів завдання йому збитків ДП «АМПУ», дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У даному випадку, наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, крім того судом першої інстанції не були з?ясовані обставини, що мають значення для справи та було направильно застосовано норми матеріального права, у зв?язки з чим апеляційна скарга ДП «АМПУ» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення первісного позову.
В той же час апеляційна скарга ТОВ «Ю.КОМОДІТІС» не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову не підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України  судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи відмову у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Ю.КОМОДІТІС», витрати зі сплати судового збору ТОВ «Ю.КОМОДІТІС» за подачу апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Беручи до уваги задоволення апеляційної скарги ДП «АМПУ» та прийняття нового рішення про задоволення первісного позову, витрати ДП «АМПУ» зі сплати судового збору за подачу первісного позову та апеляційної скарги покладаються на ТОВ «Ю.КОМОДІТІС».
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 277, 281 - 284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.05.2025 по справі №916/5538/24 залишити без задоволення.
2.Рішення Господарського суду Одеської області від 09.05.2025 по справі №916/5538/24 в частині відмови у задоволенні зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» залишити без змін.
3.Апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.05.2025 по справі №916/5538/24 задовольнити.
4.Рішення Господарського суду Одеської області від 09.05.2025 по справі №916/5538/24 в частині відмови у задоволенні первісного позову Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» скасувати.
5.Прийняти в цій частині нове рішення про задоволення первісного позову Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:
«1.Позов Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»  в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) – задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 3А, код ЄДРПОУ 42601505) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, м. Київ, просп. Берестейський, буд. 14, код ЄДРПОУ 38727770) в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6, код ЄДРПОУ 38728418) грошові кошти у сумі 21 069,84 грн., з яких 14 083,49 грн. – пеня, 5 383,14 грн. – інфляційні втрати, 1 603,21 грн. – 3 % річних.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 3А, код ЄДРПОУ 42601505) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, м. Київ, просп. Берестейський, буд. 14, код ЄДРПОУ 38727770) в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6, код ЄДРПОУ 38728418) витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви у сумі 2  422,40 грн.
4. Відмовити у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ».»
6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 3А, код ЄДРПОУ 42601505) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, м. Київ, просп. Берестейський, буд. 14, код ЄДРПОУ 38727770) в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6, код ЄДРПОУ 38728418) витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 3  633,60 грн.
Зобов`язати Господарський суд Одеської області видати наказ з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження» щодо вимог до виконавчого документу.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Відповідно до ст. 287 ч. 3 ГПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню за винятком випадків, передбачених п.п. а), б), в), г) п. 2) ч. 3 ст. 287 цього Кодексу.
Постанову складено та підписано 08.09.2025.

Головуючий                                                                                        К.В. Богатир

Судді:                                                                                                   Л.В. Поліщук

                                                                                                              С.В. Таран