ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року | справа № 813/8823/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М., розглянувши за правилами письмового позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного територіально-галузевого об`єднання “Львівська залізниця” до Західного офісу Держаудитслужби про скасування вимог, 
у с т а н о в и в :
до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державного територіально-галузевого об`єднання “Львівська залізниця” до Західного офісу Держаудитслужби, в якій позивач просить ( з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог):
-  визнати протиправними та скасувати обов`язкові вимоги за результатами ревізії ДФІ у Львівській області, надіслані листом від 27.11.2014 №05-15м/7813 «Вимоги про усунення порушень», як такі, що не відповідають чинному законодавству в частині:
- стягнути з осіб, винних у списанні акумуляторних батарей у сумі 1084,42 тис грн, у т.ч. у порядку та розмірах, встановлених ст.130-136 КЗпП (п. 13 вимог);
-стягнути винних у понаднормовому списанні дизпалива працівників ВП «Локомотивне депо Чернівці» та ВП «Локомотивне депо Львів-Захід» шкоду на суму 125,98 тис грн та 11093 тис грн, відповідно, у т.ч. у порядку та розмірах, встановлених ст. 130-136 КЗпП (п. 21 вимог);
-відкоригувати (зменшити) в обліку відповідних відокремлених підрозділів ДТГО «Львівська залізниця» вартість активів приватизованого житлового фонду на загальну суму 13818,13 тис. грн.. та витрати, понесені ними в зв`язку з нарахуванням амортизації (зносу) на приватизований житловий фонд на суму 303,50 тис грн (п. 39 вимог).
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що за результатами ревізії ДФІ у Львівській області, листом від 27.11.2014 №05-15м/7813 «Вимоги про усунення порушень», у порядку п.7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення  державного фінансового контролю в Україні» та п. 46 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її  територіальними органами на адресу ДГТО «Львівська залізниця» надіслані обов`язкові вимоги за результатами ревізії. Позивач не погоджується з ними та вважає їх протиправним та такими, що суперечать чинному законодавству. Просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою від 31.12.2014 року відкрито загальне позовне провадження у справі.
Від позивача на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог 9вх.№2608 від 28.01.2015).
Від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання (вх.№3132 від 02.02.2015).
Від відповідача надійшов заперечення на позовну заяву. В обґрунтування вказує, що надіслані позивачу обов`язкові вимоги за результатами ревізії є такими, що відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Просить відмовити у задоволені позовних вимог.
Від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання на уточнення до адміністративного позову (вх,№10025 від 30.03.2015,вх.№10024 від 30.03.2015, вх.№10026 від 30.03.2015).
Ухвалою від 12.05.2015 року закрито підготовче позовне провадження та призначено справу до судового розгляду.
На адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення (вх.№17234 від 27.05.2015).
Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів (вх.№17233 від 27.05.2015, вх.№ 17231 від 27.05.2015, вх.№17227 від 27.05.2015, вх.№17229 від 27.05.2015).
Від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів (вх.№25354 від 03.08.2015).
Ухвалою від 28.08.2015 року зупинено позовне провадження у справі.
Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів (вх.№1380 від 22.01.2016).
Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про заміну сторони (вх.№5803 від 11.03.2016).
Від відповідача на адресу  суду надійшло клопотання про зупинення провадження (вх,№11194 від 05.05.2016)
Ухвалою від 06.05.2016 року поновлення позовне провадження у справі.
Ухвалою від 06.05.2016 року зупинено провадження у справі.
Ухвалою від 19.07.2016 року поновлено провадження у справі.
Ухвалою від 19.07.2016 року зупинено провадження у справі.
Від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про поновлення провадження (вх.№17594 від 21.05.2019).
Від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про зупинення провадження (вх.№6216ел від 06.07.2020, вх.№6294ел від 08.07.2020, вх.№34203 від 09.07.2020).
Ухвалою від 16.07.2020 року поновлено провадження у справі.
Протокольною ухвалою від 16.07.2020 замінено відповідача з Державної Фінансової інспекції у Львівській області на правонаступника Західний офіс Держаудитслужби.
Ухвалою від 16.07.2020 року зупинено провадження у справі.
Ухвалою від 23.07.2020 року виправлено описку в ухвалі від 16.07.2020.
Від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про поновлення провадження (вх.№38990 від 21.05.2024).
Ухвалою від 05.02.2025 року поновлено провадження у справі.
Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про уточнення позовних вимог (вх,№34987 від 25.03.2025).
Від відповідача на адресу суду надійшли додаткові пояснення (вх.№27916 від 02.04.2025).
Від відповідача на адресу суду надійшли додаткові докази (вх.№72375 від 09.09.2025).
У судове засідання, яке відбулось 09.09.2025 сторони прибули.
Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив.
Протокольною ухвалою від 09.09.2025 суд ухвалив завершити розгляд справи у письмовому порядку.
Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, встановив таке.
За результатами ревізії ДФІ у Львівській області (Західний офіс Держаудитслужби), листом від 27.11.2014 №05-15м/7813 «Вимоги про усунення порушень», у порядку п.7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та п. 46 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами на адресу ДТГО «Львівська залізниця» надіслані обов`язкові вимоги за результатами ревізії.
Відповідно до п.1 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 року за №499/2011, Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю. 
Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань: вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підп.4 п.4 даного Положення).
Згідно з п.6 цього ж Положення, Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Також, вищезазначеним Положенням передбачено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави (підп.4 п.4 даного Положення).
Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 року за № 2939-ХІІ, з наступними змінами та доповненнями, згідно з якими органу державного фінансового контролю надається право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів.
При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов`язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
З огляду на викладене, суд висновує про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки. 
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Враховуючи вищенаведене, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов`язки для позивача.
В даному випадку, позивач звернувся до суду про скасування частини обов`язкових вимог, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та містить зобов`язання відшкодувати такі.
Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.
Висновок щодо застосування зазначених норм у такий спосіб, викладено у постанові Верховного Суду України від 10.02.2015 року за №21-632а14,   а тому враховується судом при вирішенні даного спору, у відповідності до абзацу другого ч.1 ст.244-2 КАС України. При цьому, суд не знайшов підстав для відступлення від зазначеної правової позиції.
За таких обставин, суд висновує про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними та скасування обов`язкових вимог за результатами ревізії, зокрема, в частині:
-стягнути з осіб, винних у списанні акумуляторних батарей у сумі 1084,42 тис грн, у т.ч. у порядку та розмірах, встановлених ст.130-136 КЗпП (п. 13 вимог);
-стягнути винних у понаднормовому списанні дизпалива працівників ВП «Локомотивне депо Чернівці» та ВП «Локомотивне депо Львів-Захід» шкоду на суму 125,98 тис грн та 11093 тис грн, відповідно, у т.ч. у порядку та розмірах, встановлених ст. 130-136 КЗпП (п. 21 вимог);
Щодо вимог які стосуються обліку на балансі підприємства приватизованих квартир та їх амортизації.
Контролюючий орган вважає, що внаслідок наявності на балансі житлових будинків у яких частково є приватизовані квартири фізичних осіб позивачем безпідставно завищено вартість активів (основних засобів) на вартість цих квартир та здійснено їх амортизацію. 
Абзацом першим частини 4 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», з наступними змінами та доповненнями, передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.
У свою чергу абзацом четвертим частини 9 ст. 8 цього ж Закону передбачено, що Порядок передачі житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні підприємств, установ чи організацій, у комунальну власність визначається Кабінетом Міністрів України.
Положенням про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 листопада 1995 року №891, з наступними змінами та доповненнями, не передбачено порядку передачі квартири як окремого нерухомого майна, а відтак, позивачем правомірно обліковувались як основні засоби на рахунку 10 приватизовані квартири у відомчих будівлях.
Як наслідок правомірним є і амортизація таких квартир.
Крім того, правильність дій позивача підтверджуються постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.1995 року за №163 «Про проведення індексації балансової вартості об`єктів житлового фонду», листами компетентного органу у сфері фінансової політики держави - Міністерства фінансів України від 29.07.2009 року за №31-34000-10-16/20641, від 27.07.2008 року за №17/3-06/538-11798, від 04.02.2000 року за №18-424.
Відтак, вимоги контролюючого органу в частині які стосуються обліку на балансі підприємства приватизованих квартир та їх амортизації є протиправними та такими, що не відповідають зазначеним нормам та роз`ясненням компетентного органу у сфері фінансової політики держави.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Ураховуючи викладене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд висновує, що позов підлягає частковому задоволенню.
У силу приписів ст. 139 КАС України, судові витрати не розподіляються.
Керуючись ст.ст.238,  248,  256,  293,  295,  297 КАС України, суд
у х в а л и в :
1.Адміністративний позов Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» (79000, вул. Гоголя,1 м. Львів, ЄДРПОУ 01059900) до Західного офісу Держаудитслужби (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 8, ЄДРПОУ 40479801), про скасування вимог – задовольнити частково.
2. Визнати протиправними та скасувати обов`язкові вимоги за результатами ревізії ДФІ у Львівській області, надіслані листом від 27.11.2014 №05-15м/7813 «Вимоги про усунення порушень», як такі, що не відповідають чинному законодавству в частині:
-відкоригувати (зменшити) в обліку відповідних відокремлених підрозділів ДТГО «Львівська залізниця» вартість активів приватизованого житлового фонду на загальну суму 13818,13 тис. грн.. та витрати, понесені ними в зв`язку з нарахуванням амортизації (зносу) на приватизований житловий фонд на суму 303,50 тис грн (п. 39 вимог).
Судові витрати розподілу не підлягають.
Копію ухвали направити учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Якщо інше не передбачено  Кодексом адміністративного судочинства України.
Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Суддя | Грень Наталія Михайлівна