ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/8016/24                                                      Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 вересня 2025 року                                                                                          м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кузьмишиної О.М., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області    про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                    В С Т А Н О В И В:
Історія справи.
13.08.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо ненарахування та не виплатити компенсації за втрату частини пенсії згідно з Законом України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 16.05.2012 до 21.02.2024 на суму пенсії? ?66 742,45 грн;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 , згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 16.05.2012 до 21.02.2024 на суму пенсії 66 742,45 грн. 
Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що відповідач протиправно відмовив у виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 16.05.2012 до 21.02.2024 на суму пенсії 66 742,45 грн через знецінення коштів внаслідок інфляції, відповідності до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159. 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 р. позов задоволено частково:
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 17.10.2023 до 21.02.2024 компенсації за втрату частини пенсії згідно з Законом України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 у справі №580/4897/23 на суму пенсії 66 742,45 грн.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 за період з 17.10.2023 до 21.02.2024 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії згідно з Законом України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 у справі №580/4897/23 на суму пенсії 66742,45 грн.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати пенсії, оскільки у розумінні Закону України №2050-III пенсія є доходом громадянина, вона не носить разового характеру навіть у випадку її присудження за рішенням суду, і порушення строків її виплати означає втрату громадянином частини свого доходу, і нарахування та виплата пенсії позивачу відбулись на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 у справі №580/4897/23 у сумі 66 742,45 грн, а несвоєчасне нарахування і виплата таких сум відбулись саме з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.  При цьому суд прийшов до висновку, що до 17.10.2023 (дати набрання законної сили рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 у справі №580/4897/23), у відповідача не виникло обов`язку щодо нарахування та виплати позивачу доплати до пенсії виходячи з наявного страхового стажу із додаванням до нього часу вимушеного прогулу за період з 17.12.2005 до 03.06.2010, тому періодами за які належить нарахувати та виплатити позивачу спірну компенсацію є з 17.10.2023 до дати фактичної виплати позивачу доплати пенсії на виконання вищезазначеного рішення суду №580/4897/23 - 21.02.2024.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, подала апеляційну скаргу, якою просить задовольнити також вимоги з 16.05.2012 по 16.10.2023.
Відповідач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник стверджує, що компенсація втрати частини доходів виплачується лише у випадку порушення строків виплати нарахованих доходів. Донарахована 08.02.2024 пенсія Позивачу носить разовий характер і була виплачена в повному обсязі одним платежем 21.02.2024, тобто в місяці нарахування, що свідчить про відсутність затримки у виплаті коштів.
За таких підстав вважають, що вимога Позивача здійснити нарахування та виплату компенсації за втрату частини пенсії є безпідставною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, а тому не підлягає до задоволення.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, яким підтримав висновки суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.
Відповідно до статті 311 КАС України апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Колегія суддів зауважує, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на території України було введено воєнний стан, який був неодноразово продовжений та діє на час розгляду даної заяви.
Відповідно до рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану опублікованих Радою Суддів України 02.03.2022 процесуальні строки за можливістю продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану.
Отже, враховуючи зазначене та умови сьогодення, колегія суддів продовжує строк розгляду даної справи на розумний термін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, з огляду на таке.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 у справі №580/4897/23 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 05.05.2023 №97109015401 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , з моменту її призначення, з 16.05.2012, виходячи з наявного страхового стажу із додаванням до нього часу вимушеного прогулу за період з 17.12.2005 до 03.06.2010. Зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 16.05.2012 виходячи з наявного страхового стажу із додаванням до нього часу вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 17.12.2005 до 03.06.2010, з урахуванням раніше проведених виплат. Вищевказане рішення було оскаржено Головним управлінням в апеляційному порядку.
На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 справі №580/4897/23 відповідачем, після отримання дозволу Пенсійного фонду України на проведення макетної обробки рішення суду, 08.02.2024 здійснено перерахунок пенсії позивача з 16.05.2012 виходячи з наявного страхового стажу із додаванням до нього часу вимушеного прогулу за період з 17.12.2005 до 03.06.2010, з урахуванням раніше проведених виплат.
Нараховано доплату пенсії за період з 16.05.2012 по 29.02.2024 в сумі 66 742,45 грн, яку згідно зі списком одержувачів пенсій для виплати заборгованості по судовим рішенням, що надійшли до органів ПФУ в Черкаській області та набрали законної сили 17.10.2023, додатковою відомістю позивачу виплачено на картковий рахунок через АТ КБ «Приватбанк» 21.02.2024.
Позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила здійснити нарахування та виплату їй компенсації втрати частини пенсії, у зв`язку з порушенням строків виплати їй заборгованості по пенсії, виплаченої на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 справі №580/4897/23.
Відповідач листом від 05.07.2024 №9221-8064/Т-05/8-2300/24 повідомив позивача про відсутність правових підстав для нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
Отримавши відмову у задоволенні заяви, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати врегульовано Законом України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ).
Стаття 1 Закону №2050-ІІІ передбачає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
За приписами статті 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону №2050-ІІІ).
З метою реалізації Закону №2050-ІІІ постановою Кабінету Міністрів України 21.02.2001 №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).
Пункти 1, 2 Порядку №159 аналогічні положенням Закону №2050-ІІІ та конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
Пунктами 2, 3 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:
- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);
- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);
- стипендії;
- заробітна плата (грошове забезпечення).
Згідно із пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Висновки суду.
Зміст зазначених норм права дає підстави дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. Виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 24.01.2023 у справі №200/10176/19-а, від 20.04.2023 у справі №200/11746/19-а, від 18.05.2023 у справах № 200/14129/19-а і № 200/14127/19-а.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати пенсії, оскільки у розумінні Закону України №2050-III пенсія є доходом громадянина, вона не носить разового характеру навіть у випадку її присудження за рішенням суду, і порушення строків її виплати означає втрату громадянином частини свого доходу, і нарахування та виплата пенсії позивачу відбулись на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 у справі №580/4897/23 у сумі 66 742,45 грн, а несвоєчасне нарахування і виплата таких сум відбулись саме з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.
Аналогічний підхід до застосування вказаних норм Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати №159, висловлений Верховним Судом у постанові від 14 травня 2019 року (справа № 804/2994/18).
Також суд першої інстанції правильно врахував висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 759/9631/17, у якій суд зазначив, що: «Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 55 Закону № 2262-XII, ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даній справі - органом Пенсійного фонду України) добровільно чи на виконання судового рішення».
Отже, рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог є правильним, а апеляційна скарга відповідача не заслуговує на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема щодо виконання рішення суду у справі №580/4897/23 в розумні строки. 
Разом з тим, як вірно було встановлено судом першої інстанції, що протиправність відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , з моменту її призначення, з 16.05.2012, виходячи з наявного страхового стажу із додаванням до нього часу вимушеного прогулу за період з 17.12.2005 до 03.06.2010 встановлено лише судовим рішенням від 14.07.2023 справі №580/4897/23, яке набрало законної сили 17.10.2023, та виконано було лише 21.02.2024.
З огляду на встановлене, правильним є висновок суду першої інстанції, що до дати набрання законної сили рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 у справі №580/4897/23 (17.10.2023), у відповідача не виникло обов`язку щодо нарахування та виплати позивачу доплати до пенсії виходячи з наявного страхового стажу із додаванням до нього часу вимушеного прогулу за період з 17.12.2005 до 03.06.2010, тому  суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що саме з 17.10.2023 до 21.02.2024 належить нарахувати та виплатити позивачу спірну компенсацію, тому висновки суду першої інстанції в цій частині є правильними, а апеляційна скарга позивача є також необгрунтованою.
Посилання позивача на іншу практику Верховного Суду на іншу судову практику є безпідставними з огляду на те, що правовідносини у даній справі та у справах, зазначених позивачем, не є подібними з огляду на природу виникнення заборгованості.
Аналізуючи всі інші доводи апеляційних скарг, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.        
З огляду на викладене, апеляційні скарги сторін підлягають залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024- без змін.    

Розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати в цій справі перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд , -

                                               П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263, п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів:                                                                                   О.В. Карпушова

                                                                                                    О.В. Епель

                                                                                                    О.М. Кузьмишина