УХВАЛА
 
16 вересня 2025 року
м. Київ
справа № 643/16639/21
провадження № 51-956 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 27 січня 2025 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 09 червня 2025 року стосовно нього,
установив:
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09 червня 2025 року, апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Московського районного суду м. Харкова від 27 січня 2025 року, яким ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 85 000 грн, - залишено без зміни. 
Не погоджуючись із цими судовими рішеннями засуджений оскаржив їх у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу засудженого належить залишити без руху та встановити йому строк для усунення недоліків.
За змістом п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Посилаючись на незаконність судових рішень особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої вимоги.
Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК України, при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції керується ст. 412-414 цього Кодексу.
Підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції наведені у ст.  415 КПК України.
У касаційній скарзі засуджений посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції. 
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вказані обставини належать до предмета перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.
Хоча засуджений у касаційній скарзі зазначає, що апеляційний суд необґрунтовано залишив без задоволення апеляційну скаргу сторони захисту, яка в суді апеляційної інстанції посилалась на аналогічні підстави щодо скасування вироку, проте до суду касаційної інстанції він звертається із вимогою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Отже, засуджений не вказує такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у взаємозв`язку з положеннями ст. 415 КПК України, які були б підставами для призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Крім того, вказуючи про недоведеність його винуватості за вчинене ним діяння, одночасно засуджений зазначає про неправильну правову кваліфікацію кримінального правопорушення, таким чином фактично наводить дві взаємно виключні позиції щодо підстав для оскарження судових рішень. 
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого.
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.
Враховуючи наведене, цю касаційну скаргу належить залишити без руху, встановивши засудженому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
При повторному зверненні до суду касаційної інстанції необхідно підтвердити, що цей строк не пропущено.
Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 27 січня 2025 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 09 червня 2025 року стосовно нього залишити без руху, встановивши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                                 ОСОБА_2                                         ОСОБА_6