Справа № 127/24799/23
Провадження № 22-ц/801/2025/2025 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України
15 вересня 2025 року	  	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,
суддів: Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.
розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи
апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 
на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 липня 2025 року, постановлену під головуванням судді Борисюк І.Е.,
у справі № 127/24799/23
за скаргою ОСОБА_1 (заявник)
на дії приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Целіної Я.І. (суб`єкт оскарження), - 
встановив:
Короткий зміст вимог та історія справи
В липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в міський суд із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Целіної Я.І., в якій просив визнати неправомірними дії приватного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 78583605 від 10 липня 2025 року, і скасувати зазначену постанову. 
Рішення суду першої інстанції
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 липня 2025 року скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Целіної Яни Ігорівни повернуто скаржнику без розгляду.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
11 серпня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 липня 2025 року та направити справу в суд першої інстанції для продовження розгляду.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції всупереч вимогам процесуального закону і практиці касаційного суду повернув на підставі статті 183 ЦПК України його скаргу на тій підставі, що ним нібито не надано доказів надіслання копії скарги іншим учасникам справи, чим створено перешкоди в доступі до правосуддя. 
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
Відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшли, проте їх відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції – частина 3 статті 360 ЦПК України.
Провадження у справі в суді апеляційної інстанції
Ухвалою від 15 серпня 2025 року Вінницький апеляційний суд відкрив апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 26 серпня 2025 року – закінчив підготовчі дії та призначив справу до розгляду в порядку письмового провадження, без виклику сторін. 
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Частиною 2 статті 369 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) – п. 6 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки предметом перегляду в суді апеляційної інстанції є ухвала суду першої інстанції про повернення скарги без розгляду, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Мотиви, з яких суд першої інстанції дійшов висновку, і закон, яким він керувався
Приймаючи рішення про повернення скаржнику без розгляду скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Целіної Яни Ігорівни, суд першої інстанції виходив із того, що заявником скаргу подано без додержання вимог ч. 4 статті 448 ЦПК України.
Позиція апеляційного суду
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала відповідає вказаним вимогам, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують з огляду на таке.
Стверджуючи про повернення судом першої інстанції його скарги без розгляду на підставі статті 183 ЦПК України, заявник помилково тлумачить ухвалу суду першої інстанції, який на цю норму права взагалі не застосовував і не посилався на неї в оскаржуваному рішенні, а також посилається на норми процесуального права в редакції, що діяла до внесення змін до ЦПК України та інших законів України згідно із Законом України від 21 листопада 2024 року № 4094-ІХ, який набрав чинності 19 грудня 2024 року.
Відповідно й судова практика касаційного суду, на яку посилається апелянт, не може бути застосована в даній справі, так як вона містить правові висновки про застосування норм процесуального права, які вже не є чинними. 
При цьому апеляційний суд звертає увагу на істотні відмінності в правовому регулюванні питань судового контролю за виконанням судових рішень до, і після прийняття зазначених змін, зокрема, в питаннях, що мають вирішальне значення для правильного вирішення даної цивільної справи. 
Так, відповідно до раніше чинної редакції статей 447, 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. 
Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду. 
Отже раніше чинне процесуальне законодавство не містило окремих вимог щодо форми і змісту скарги, а також наслідків подання скарги без додержання вимог до неї. 
З огляду на це Верховний Суд дійсно неодноразово вказував на те, що вимоги частини другої статті 183 параграфу 2 «Заяви з процесуальних питань» глави 1 Розділу ІІІ «Позовне провадження» ЦПК України не регулюють спірні відносини. При цьому Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» - це окремий вид судового провадження, який містить в собі окремий процесуальний режим розгляду справ, а тому до скарг, якими ініціюється початок провадження у справі на дії виконавця, застосовуються загальні положення позовного провадження, у тому числі залишення скарги без руху, якщо є для цього підстави. 
Проте суд першої інстанції повернув скаргу заявнику без розгляду не на підставі статті 183 ЦПК України, а на підставі статті 448 ЦПК України, й зробив це законно й обґрунтовано.
Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 447 ЦПК України (в редакції Закону України від 21.11.2024 р. № 4094-ІХ) судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.
Право на звернення із скаргою до суду відповідно до статті 447-1 ЦПК України мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Вимоги до скарги, а також документи, що додаються до неї, передбачені частинами 3-4 статті 448 ЦПК України. 
Зокрема, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 448 ЦПК України до скарги додаються докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. 
Частиною 5 статті 448 ЦПК України встановлено процесуальні наслідки подання скарги без додержання вимог частин третьої та/або четвертої цієї статті – повернення її скаржнику без розгляду протягом чотирьох днів після її надходження до суду. 
Отже встановивши, що скаргу подано без додержання вимог частини четвертої статті 448 ЦПК України, суд першої інстанції на підставі частини п`ятої цієї статті цілком законно повернув її скаржнику без розгляду.
При цьому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що доданих ним до скарги на дії приватного виконавця фіскальних чеків нібито достатньо для виконання вимог статті 43 ЦПК України, а вимоги пункту 7 цієї статті застосовуються лише у разі подання стороною заяви, скарги в електронні формі. 
Згідно з статтею 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. 
Зазначеному праву учасника справи кореспондують обов`язки інших учасників справи і суду, інформувати такого учасника про подані щодо нього позовні заяви, заяви і скарги, прийняті процесуальні рішення шляхом направлення йому їх копій та копій доданих документів в установлений законом спосіб. 
Відповідно до статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система, яка відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Законом встановлено категорії учасників справ, які зобов`язані зареєструвати свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі бо її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, проте навіть реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.
Проте реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі. 
Частинами 5-7 статті 43 ЦПК України передбачено, що  документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
У разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.
Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.
Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.
Суд, направляючи такому учаснику справи судові виклики і повідомлення, ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом, зазначає у цих документах про обов`язок такої особи зареєструвати свій електронний кабінет та можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами.
Отже відповідні положення статті 43 ЦПК України встановлюють способи виконання учасником справи свого обов`язку проінформувати іншого учасника про подання позовної заяви, заяви, скарги, а законодавець через встановлення певних пільг і переваг заохочує учасників справ використовувати для цього Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему. 
Проте подання позовної заяви, заяви, скарги в паперовій формі не звільняє від обов`язку надати докази надсилання таких документів учасникам справи. При цьому законодавцем чітко визначено, що за відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету, документи направляються у паперовій формі листом з описом вкладення. 
Суд першої інстанції вірно послався на п. 17 Правил надання поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, відповідно до якого послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.
Відмінністю рекомендованого листа від реєстрованого з оголошеною цінністю полягає якраз у тому, що в описі вкладення у цінний лист зазначаються конкретні предмети (документи), які пересилаються, що забезпечує можливість перевірки судом виконання учасником справи його обов`язку з надіслання конкретної заяви чи скарги іншому учаснику. 
Фіскальні чеки, додані до скарги дійсно відображають ідентифікатори доступу до системи «Трекінг відправлення», проте не містять жодних відомостей про їх вміст і не доводять виконання учасником справи його обов`язку надіслати відповідні документи. 
Апеляційний суд також відкидає як безпідставні посилання апелянта на нібито перешкоджання судом першої інстанції в доступі до правосуддя.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України), а доступ до правосуддя є одним із його елементів. 
Конституційний Суд України неодноразово вказував, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесу, або позбавлений такого права (для прикладу - абзац сьомий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 24 Конституції України (справа про рівність сторін судового процесу) від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012).
Крім того, ця норма Конституції України узгоджується з нормою Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме зі статтею 6 «Право на справедливий суд».
Зазначене право дійсно повинно бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним чи ілюзорним» (рішення у справі «Беллє проти Франції» («Bellet v. France»), заява № 23805/94, п. 36).
Разом з тим, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення ЄСПЛ у справах «Мушта проти України», заява № 8863/06, п. 37; «Kreuz v. Poland», заява № 28249/95, п. 53; «Golder v. the United Kingdom», заява № 4451/70, п. 38, «Stanev v. Bulgaria», заява № 36760/06, п.п. 229-230). 
В даній конкретній справі для того, щоб суд першої інстанції прийняв скаргу, заявнику належало виконати просту формальність – надіслати копію скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи в установлений законом спосіб. Зазначені обмеження встановлені законом, мають легітимну мету – належне інформування інших учасників справи про ініційовані щодо них провадження, а також є пропорційними і легко виконуються через звернення до установи поштового зв`язку. Відтак встановлені законом і застосовані судом обмеження жодним чином не становлять порушення права на доступ до суду. 
Навіть у випадку повернення скарги заявнику без розгляду, суд першої інстанції не позбавив його доступу до правосуддя, так як роз`яснив, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення. 
Натомість заявник звернувся до апеляційного суду із безпідставною скаргою на законне і обґрунтоване судове рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 367, 368, 375, 379, 382, 384 ЦПК України, Суд,- 
постановив:
Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 липня 2025 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Головуючий                                                І.М.Стадник

Судді                                                        Ю.Б.Войтко

                                                       І.В.Міхасішин