УХВАЛА

20 жовтня 2025 року 
м. Київ

справа №990/477/25
адміністративне провадження №П/990/477/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Кашпур О.В.,
суддів: Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М., Радишевської О.Р., Уханенка С.А.
перевірив матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним і скасування указу (в частині),
У С Т А Н О В И В:
15          жовтня 2025 року адвокат Осадча Наталія Олександрівна в інтересах ОСОБА_1  (громадянки Республіки Кіпр) подала до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції позовну заяву до Президента України, в якій просить Суд визнати протиправним та скасувати Указ Президента України від 10 березня 2023 року №145/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 10 березня 2023 року "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» в частині введення в дію персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) відносно ОСОБА_1 строком на 50 років, які зазначені у пункті 98 додатку № 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 10 березня 2023 року "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 жовтня 2025 року для розгляду справи №990/477/25 (провадження №П/990/477/25) визначено склад колегії суддів: Кашпур О.В. - головуючий суддя (суддя-доповідач), Мацедонська В.Е., Мельник-Томенко Ж.М., Радишевська О.Р., Уханенко С.А.
Пунктом п`ятим частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суддя після одержання позовної заяви, зокрема, з`ясовує, чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З урахуванням того, що Указ Президента України від 10 березня 2023 року №145/2023 був опублікований і набрав чинності 14 березня 2023 року, то ця позовна заява подана з пропуском шестимісячного строку на оскарження зазначеного рішення суб`єкта владних повноважень, яке, в розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України, є індивідуальним актом.
У позовній заяві представник позивачки просить поновити строк звернення до суду.
На обґрунтування заявленого клопотання Осадча Н.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , зазначає, що уперше позивачка звернулася до суду з позовом про визнання протиправними та скасування зазначеного указу у межах установленого строку (справа №990/147/23). Проте ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 серпня 2023 року, яка була залишена без змін постановою Великої Палати від 10 жовтня 2024 року позов залишено без розгляду. Повний текст постанови складено та надіслано до електронного кабінету представника позивачки адвоката Мастістого Іллі Андрійовича 01 листопада 2024 року. 
Разом з тим, маючи намір захистити свої права, позивачка розірвала договір про надання правової допомоги з адвокатом Мастістим Іллею Андрійовичем та уклала договір про надання правової допомоги з іншим адвокатом - Черемновим Дмитром Вікторовичем 18 листопада 2024 року. Предметом угоди є надання правової допомоги щодо оскарження указу Президента України від 10.03.2023 №145/2023. Однак у зв`язку із мобілізацією адвоката ОСОБА_3 з 30 листопада 2024 року, останній не зміг приступити до виконання договору про надання правової допомоги та не зміг повідомити позивачку про вказані обставини, тому 10 березня 2025 року вона уклала з адвокатом Зубрицьким Олегом Олександровичем аналогічний договір про надання правової допомоги щодо оскарження Указу Президента України. Проте, і він не зміг приступити до виконання цього договору, оскільки також був мобілізований 26 березня 2025 року. Про цю обставину адвокат зміг повідомити позивачку лише листом від 11 серпня 2025 року. Нарешті, 10 вересня 2025 року позивачка уклала з адвокатським Бюро «Осадчої Наталії Олександрівни» договір про надання правової допомоги, предметом якого є правова допомога щодо оскарження Президента України від 10 березня 2023 року №145/2023.
Указані причини пропуску строку звернення до суду, на думку Осадчої Н.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , є поважними, оскільки зверненню до суду перешкоджали надзвичайні та невідворотні обставини, а саме - мобілізація представників позивачки, з якими вона укладала договори про надання правової допомоги, а тому такі обставини є об`єктивними та невідворотними і суттєво ускладнили можливість негайно звернутись до суду після залишення судом без розгляду первісної позовної заяви. Також Осадча Н.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , посилається на те, що позивачка вперше зверталась до суду з позовом про визнання протиправним оскаржуваного указу протягом строку звернення до суду, а також на те, що позивачка негайно після ухвалення судового рішення, яким позов залишено без розгляду та без зволікань вживала заходів щодо повторного оскарження указу та укладала договори про надання правової допомоги з адвокатами.
Вирішуючи заявлене клопотання, колегія суддів ураховує, що згідно з частиною четвертою статті 240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.
Таким чином, судове провадження, що закінчилося залишенням позову без розгляду, не перериває встановлений частиною першою статті 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду, тому ця обставина має оцінюватися судом у контексті причини залишення позову без розгляду та наступної процесуальної поведінки учасника справи, які сукупно мають свідчити про існування об`єктивно непереборних або дійсно істотних обставин, перешкод чи труднощів, що зумовили залишення позову без розгляду та унеможливили своєчасне повторне звернення до суду після цього.
Як установлено Судом, вперше подана ОСОБА_1 (громадянкою Республіки Кіпр) від імені якої звертався представник - адвокат Мастістий І. А. позовна заява у справі №990/147/23 залишена ухвалою Верховного Суду від 13 серпня 2024 року без розгляду на підставі частини п`ятої статті 205 і пункту 4 частини першої статті 240 КАС України у зв`язку з повторною неявкою позивачки та її представника адвоката Мастістого І. А. у судове засідання, який не повідомив про причини неявки, не надав доказів про наявність поважних причин неможливості прибути в такі засідання та не надіслали заяву про розгляд справи за його відсутності.
У вказаній ухвалі судом було зазначено, що ініціатором позову №990/147/23 є позивачка, від імені якої діє її представник - адвокат Мастістий І. А. Відповідно до принципу змагальності звернення до суду з позовом покладає на його автора обов`язок підтримувати (зокрема й через представника) свої позовні вимоги та сприяти суду у встановленні обставин справи. Однак представник позивачки - адвокат Мастістий І. А., маючи вдосталь часу між датами судових засідань [11 червня 2024 року, 13 серпня 2024 року] (приблизно по два місяці), за весь цей час не виявив інтересу ані до перебігу розгляду цієї  справи, ані до заяв по суті спору, які надали інші учасники справи. На тлі описаної ситуації його другу поспіль неявку в судове засідання з невідомих суду причин у визначені місце, дату і час розгляду справи, про які він [представник позивача] був повідомлений належним чином, колегія суддів оцінила як повторну і таку, що не мала поважних причин
Зазначена підстава залишення позову без розгляду не вказує на добросовісне ставлення позивачки і її представника до виконання своїх процесуальних обов`язків. 
Верховний Суд звертає увагу на те, що у розумінні КАС України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду. Отже, будучи ініціатором судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права, тобто здійснювати їх з метою, з якою такі права були надані. При цьому, визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді адміністративної справи.
Адвокат як представник (стаття 60 КАС України) бере участь у судовому процесі від імені особи (сторони чи третьої особи), інтереси якої він представляє, відповідно наділений правами та обов`язками останньої (за умови, що в ордері немає застережень про обмеження повноважень адвоката). Участь адвоката як представника у судовому процесі головним чином полягає у реалізації процесуальних прав та обов`язків особи, яку він представляє, від імені цієї особи і для цієї особи. Це означає також, що процесуальні дії / рішення / позиція представника у судовому процесі створюють юридичні наслідки [саме] для особи, від імені якої він діє, і остання має теж це розуміти.
Для суду наявність представника позивача в судовому процесі має ті самі процесуальні наслідки, що й участь безпосередньо позивача. Слід пам`ятати, що позивач може брати участь одночасно з представником, зокрема, й отримувати судові рішення та інші процесуальні документи.
Водночас участь сторони у судовому процесі через свого представника (адвоката) - що є правом сторони - дозволяє суду здійснювати офіційну процесуальну комунікацію із цим представником, відтак застосовувати до учасника справи, від імені якого цей представник діє, передбачені процесуальним законом наслідки, якщо виникнуть відповідні підстави.
Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач, в першу чергу, має активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.
29.08.2024 представник позивачки - адвокат Мастістий І. А. направив засобами поштового зв`язку на адресу Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13.08.2024, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 10 жовтня 2024 року ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 серпня 2024 року залишено без змін. З інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень убачається, що вказана постанова зареєстрована 30.10.2024; забезпечено надання загального доступу 30.10.2024.
Таким чином, залишення первинного позову ОСОБА_1 без розгляду було зумовлено недобросовісною процесуальною поведінкою позивачки і її представника, установлених частиною п`ятою статті 44 КАС України, на чому акцентували увагу Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в ухвалі від 13 серпня 2024 року та Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10 жовтня 2024 року.
У зв`язку з цим факт залишення позову ОСОБА_1 без розгляду не може уважатися поважною причиною повторного звернення до суду з пропуском строку більш ніж на два роки з дня, коли позивачка дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.
Стосовно посилання Осадчої Н.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на те, що обставини мобілізації представників позивачки, з якими вона укладала договори про надання правової допомоги, суттєво ускладнили можливість негайно звернутися до суду після залишення судом без розгляду первісної позовної заяви, однак вона без зволікань вживала заходів щодо повторного оскарження указу, то колегія суддів уважає такі доводи безпідставними, оскільки, як убачається із змісту клопотання про поновлення строку, уперше після отримання повного тексту постанови Великої Палати Верховного Суду 01 листопада 2024 року позивачка уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Черемновим Д.В. 18 листопада 2024 року; в подальшому у зв`язку із мобілізацією ОСОБА_3 , позивачка звернулася за юридичною допомогою до адвоката Зубрицького О.О. та уклала з ним відповідний договір лише 10 березня 2025 року. У зв`язку з мобілізацією Зубрицького О.О. , позивачка 10 вересня 2025 року уклала договір про надання правової допомоги із Осадчою Н.О . До суду із цим позовом позивачка звернулася тільки 15 жовтня 2025 року, тобто повторне подання позовної заяви відбулося майже через рік після перегляду Великою Палатою Верховного Суду ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 серпня 2024 року про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.
Таким чином, позивачка зверталася до адвокатів за правовою допомогою після перебігу тривалих проміжків часу між укладаннями наступних договорів про надання правової допомоги до наступних представників. 
Колегія суддів звертає увагу, що усталеною є позиція Верховного Суду про те, що поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. 
Ураховуючи наведене обставини щодо мобілізації представників позивачки, з якими вона укладала договори про надання правової допомоги, не можуть бути безумовною підставою для поновлення строку звернення до суду з повторно поданою позовною заявою, оскільки, надання особі, яка бере участь у справі права на повторне звернення до суду з позовною заявою, не звільняє таку особу від дотримання встановленого законом строку на подання позовної заяви та не передбачає можливості у зв`язку з цим свавільно розпоряджатися часом на оскарження, зокрема, актів Президента України.
Отже, вказані обставини пропуску строку звернення до суду із позовною заявою не можуть бути визнані судом поважними.
За правилами частин першої, другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Окрім цього, згідно з приписами частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, установивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, установлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їхнього усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина друга статті 169 КАС України).
Оскільки позовну заяву подано з порушенням вимог статті 122 КАС України, таку позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачці десятиденний строк з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення зазначених вище недоліків, шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку з наданням відповідних доказів, що підтверджують об`єктивну неможливість звернення до суду безпосередньо або через представника у визначений законом строк.
Роз`яснити позивачці, що у разі неусунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява буде повернута з підстав, передбачених пунктами 1, 9 частини четвертої статті 169 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 171 КАС України, Суд , -
УХВАЛИВ:
1. Визнати неповажними, зазначені адвокатом Осадчою Наталіює Олександрівною, яка діє в інтересах ОСОБА_1 (громадянки Республіки Кіпр), підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.
2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним і скасування указу (в частині)залишити без руху.
3. Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, шляхом:
- подання заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду з наданням відповідних доказів.
4. Роз`яснити позивачці, що в разі якщо недоліки в позовній заяві не будуть усунуті протягом встановленого строку, позовна заява підлягає поверненню відповідно до частини четвертої статті 169 КАС України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                      О. В. Кашпур
Судді:                                                                                          В. Е. Мацедонська
                                                                                          Ж. М. Мельник-Томенко 
                                                                                          О. Р. Радишевська
                                                                                          С. А. Уханенко