П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 вересня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/37536/24	

 	Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.                                  Дата і місце ухвалення: 21.02.2025р., м. Одеса                                                                        	
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого  судді:  Бойка А.В.,
суддів :                         Єщенка О.В.,
 Шевчук О.А.,
  
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :
В грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив суд:
-          визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Херсонській області щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно довідки про розмір грошового забезпечення №71/22/1/248-1236 від 18.11.2024р., направленої Управлінням Служби безпеки України в Херсонській області 18.11.2024р. на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.10.2024р. у справі №420/24710/24 до ГУ ПФУ в Херсонській області для перерахунку пенсії з 01.02.2020р.;
-          зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно довідки про розмір грошового забезпечення №71/22/1/248-1236 від 18.11.2024р. з 01.02.2020р. у розмірі 80% від розміру грошового забезпечення з урахуванням доплат та підвищень без обмеження пенсії максимальним розміром;
-          визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Херсонській області щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно довідки про розмір грошового забезпечення №71/22/1/248-1237 від 18.11.2024р. з 01.02.2021р., направленої Управлінням Служби безпеки України в Херсонській області 18.11.2024р. на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.10.2024р. у справі №420/24710/24, до ГУ ПФУ в Херсонській області для перерахунку пенсії з 01.02.2021р.;
-          зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно довідки про розмір грошового забезпечення №71/22/1/248-1237 від 18.11.2024р. з 01.02.2021р., направленої Управлінням Служби безпеки України в Херсонській області 18.11.2024р. на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.10.2024р. у справі №420/24710/24, у розмірі 80% від розміру грошового забезпечення з урахуванням доплат згідно постанови КМУ №713 від 14.07.2021р. та підвищень без обмеження пенсії максимальним розміром;
-          визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Херсонській області щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно довідки про розмір грошового забезпечення №71/22/1/248-1238 від 18.11.2024р. з 01.02.2022р., направленої Управлінням Служби безпеки України в Херсонській області 18.11.2024р. на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.10.2024р. у справі №420/24710/24 до ГУ ПФУ в Херсонській області для перерахунку пенсії з 01.02.2022р.;
-          зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно довідки про розмір грошового забезпечення №71/22/1/248-1237 від 18.11.2024р. з 01.02.2022р., направленої Управлінням Служби безпеки України в Херсонській області 18.11.2024р. на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.10.2024р. у справі №420/24710/24 у розмірі 80% від розміру грошового забезпечення з урахуванням доплат згідно постанови КМУ №713 від 14.07.2021р. та підвищень згідно Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою КМУ №124 від 19.02.2019р., та постанови КМУ №118 від 16.02.2022р., без обмеження пенсії максимальним розміром;
-          стягнути з ГУ ПФУ в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2906,88 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 7750 грн. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Херсонській області щодо нездійснення з 01.02.2020р. перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №71/22/1/248-1236 від 18.11.2024р., виданої Управлінням Служби безпеки України в Херсонській області станом на 29.01.2020р., з урахуванням зазначених у ній всіх основних та додаткових видів грошового забезпечення.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №71/22/1/248-1236 від 18.11.2024р., виданої Управлінням Служби безпеки України в Херсонській області станом на 29.01.2020р., з урахуванням зазначених у ній всіх основних та додаткових видів грошового забезпечення, починаючи з 01.02.2020р. у основному розмірі 80% грошового забезпечення, з урахуванням доплат та підвищень, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням здійснених виплат.
Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Херсонській області щодо нездійснення з 01.02.2021р. перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №71/22/1/248-1237 від 18.11.2024р., виданої Управлінням Служби безпеки України в Херсонській області станом на 01.01.2021р., з урахуванням зазначених у ній всіх основних та додаткових видів грошового забезпечення.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №71/22/1/248-1237 від 18.11.2024р., виданої Управлінням Служби безпеки України в Херсонській області станом на 01.01.2021р., з урахуванням зазначених у ній всіх основних та додаткових видів грошового забезпечення, у розмірі 80% грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням здійснених виплат.
Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Херсонській області щодо нездійснення з 01.02.2022р. перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №71/22/1/248-1238 від 18.11.2024р., виданої Управлінням Служби безпеки України в Херсонській області станом на 01.01.2022р., з урахуванням зазначених у ній всіх основних та додаткових видів грошового забезпечення.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області з 01.02.2022р. здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №71/22/1/248-1238 від 18.11.2024р., виданої Управлінням Служби безпеки України в Херсонській області станом на 01.01.2022р., з урахуванням зазначених у ній всіх основних та додаткових видів грошового забезпечення у розмірі 80% грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром та з урахуванням здійснених виплат.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо припинення ОСОБА_1 нарахування та виплати з 01.02.2022р. щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».
Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області нарахувати та виплатити з 01.02.2022р. ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ГУ ПФУ в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2906,88 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та не правильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення від 21.02.2025р., з ухваленням по справі нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
В своїй скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції не мав правових підстав для зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 80% його грошового забезпечення, оскільки ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Отже, оскільки розмір пенсії ОСОБА_1 визначається відповідно до норм Закону, що діють на дату, з якої переглядається її розмір, тому максимальний розмір пенсії за вислугу років позивача не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. 
Також, апелянт посилається на те, що обмеження пенсії максимальним розміром десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, встановлено статтею 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який наразі є чинним та підлягає застосуванню територіальним органом ПФУ. Оскільки ОСОБА_1 просить здійснити перерахунок його пенсії з 01.02.2020р., 01.02.2021р. та з 01.02.2022р., тобто в період дії ст.2 Закону №3668-VI, тому до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті Закону. 
Посилається апелянт і на відсутність підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з включенням щомісячної доплати в сумі 2000 грн. Зазначає, що пенсія позивача з 01.03.2018р. переглядалася (перераховувалася), тому щомісячна доплата, встановлена Постановою №713, не підлягає виплаті. 
Що ж до здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020р., 01.02.2021р. та з 01.02.2022р. на підставі довідок про розмір грошового забезпечення від 18.11.2024р. №71/22/1/248-1236, №71/22/1/248-1237 та №71/22/1/248-1238, виданих Управлінням Служби безпеки України в Херсонській області, то апелянт стверджує, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020р. по справі №826/6453/18 не створює підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача. Право ОСОБА_1 на перерахунок пенсії у зв`язку із зміною розміру грошового забезпечення виникне лише у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про перерахунок пенсії конкретній категорії осіб. За відсутності факту зміни хоча б одного з видів грошового забезпечення або введення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення  (надбавок, доплат, підвищень) та премій, відсутні підстави для видачі уповноваженим органом нових довідок про розмір грошового забезпечення та, відповідно, для перерахунку пенсій на підставі таких довідок.
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023р. №481 внесені зміни до Постанови №704 та абзац 1 пункту 4 викладено в такій редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13 і 14.». Отже, Постановою №481 змінено умови регулювання спірних відносин та визначено, що обчислення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб здійснюється виходячи з розміру 1762 гривні, а не з прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Не погоджується апелянт і з висновком суду першої інстанції про стягнення з ГУ ПФУ в Херсонській області на користь ОСОБА_1 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Зазначає, що заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною зі складністю справи, витраченим адвокатом часом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Предмет спору у даній справі не є складним, містить лише декілька епізодів спірних правовідносин, тому не потребує великого обсягу вивчення фактичних обставин. Обсяг та складність складених процесуальних документів не є значними, в той час як вже сформована стала судова практика по розгляду аналогічних справ. 
Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-XII) в розмірі 80% сум грошового забезпечення.
Позивач звернувся до Управління Служби безпеки України в Херсонській області із заявою щодо виготовлення та направлення до ГУ ПФУ в Херсонській області для подальшого перерахунку оновлених довідок про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою «офіцер діючого резерву по посаді заступника начальника управління» з відповідними надбавками, доплатами та підвищеннями з врахуванням індексації грошового забезпечення станом на 01.01.2020р., 01.01.2021р., 01.01.2022р. та на 01.01.2023р. 
Листами від 07.08.2024р. №71/О-176/9, №71/О-177/9, №71/О-178/9 Управління Служби безпеки України в Херсонській області повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для видачі відповідних довідок, оскільки Кабінетом Міністрів України рішень, які б визначали умови та порядок перерахунку пенсій військовослужбовцям, із числа осіб звільнених з органів Служби безпеки України, а також членам їх сімей, не приймалося. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.10.2024р. у справі №420/24710/24 зобов`язано Управління Служби безпеки України в Херсонській області підготувати та надати до ГУ ПФУ в Херсонській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 встановлених за відповідною (аналогічною) посадою щодо тієї посади, яку позивач займав на день звільнення з військової служби, станом на 29.01.2020р., на 01.01.2021р., на 01.01.2022р. та на 01.01.2023р. у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії позивача з 01.02.2020р., 01.02.2021р., 01.02.2022р., 01.02.2023р. відповідно.
На виконання вказаного судового рішення Управління СБУ в Херсонській області листом від 18.11.2024р. направило до ГУ ПФУ в Херсонській області довідку від 18.11.2024р. №71/22/1/248-1236 про розмір грошового забезпечення позивача встановленого за відповідною посадою (на день звільнення зі служби) станом на 29.01.2020р. згідно постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 для здійснення перерахунку пенсії з 01.02.2020р.; довідку від 18.11.2024р. №71/22/1/248-1237 про розмір грошового забезпечення позивача, встановленого за відповідною посадою (на день звільнення зі служби), станом на 01.01.2021р. згідно постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 для здійснення перерахунку пенсії з 01.02.2021р.; довідку від 18.11.2024р. №71/22/1/248-1238 про розмір грошового забезпечення позивача, встановленого за відповідною посадою (на день звільнення зі служби), станом на 01.01.2022р. згідно постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 для здійснення перерахунку пенсії з 01.02.2022р.
Представник позивача звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою, у якій просив провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі вказаних довідок про розмір грошового забезпечення.
Однак, листами від 28.11.2024р. та від 02.12.2024р. ГУ ПФУ в Херсонській області відмовило у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі вказаних довідок, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов ОСОБА_1 дійшов висновку про наявність підстав для перерахунку пенсії позивача з 01.02.2020р., 01.02.2021р. та з 01.02.2022р. на підставі довідок про розмір грошового забезпечення від 18.11.2024р. №71/22/1/248-1236, №71/22/1/248-1237 та №71/22/1/248-1238, виданих Управлінням Служби безпеки України в Херсонській області. Суд зазначив, що з 29.01.2020р. (дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18) пункт 6 постанови КМ України №103 втратив чинність та була відновлена дія п.4 постанови КМ України №704 у первинній редакції, згідно якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. У зв`язку з відновленням попередньої редакції п. 4 постанови КМУ №704 у уповноважених органів на видачу довідок про розмір грошового забезпечення виник обов`язок у наданні таких довідок, у свою чергу, у пенсіонерів виникло право на перерахунок пенсії на підставі таких довідок.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ).
Згідно ч.3 ст.43 Закону №2262-XII пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за вказаним Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.63 Закону №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за вказаним Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію вказаного Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами Закону України №2262-ХІІ. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію Закону України №2262-ХІІ.
Усі призначені за вказаним Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом України №2262-ХІІ, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка передбачала з 01.03.2018р. збільшення розмірів посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців.
Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Додатком 1 до Постанови №704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 Постанови №704 (в первинній редакції) передбачалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
21.02.2018р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
Пунктом 6 Постанови №103, внесені зміни до Постанови №704, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 викладено у новій редакції, а саме: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
При цьому, зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися.
Отже, станом на 01.01.2018р. та 01.01.2019р. пункт 4 Постанови №704, визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».
Проте, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020р. у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України №103, яким були внесені зміни до п.4 Постанови №704.
Вказаною Постановою скасовані зміни, у тому числі до п.4 постанови Кабінету Міністрів України №704, та відновлено його попередню редакцію (станом на 30.07.2018р.), згідно якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Відповідно до частини другої статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Таким чином, саме з 29.01.2020р. - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка діяла до зазначених змін.
З урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.12.2019р. у справі №240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме пункту 3 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016р. №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», за якою після набрання чинності цим Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають, судова колегія доходить висновку, що п.4 Постанови №704 з 29.01.2020р. має застосовуватись у наступній редакції:
«Розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.».
Враховуючи викладене, оскільки зміни внесені Постановою №103, зокрема, до пункту 4 Постанови №704, визнані у судовому порядку нечинними, з 29.01.2020р. діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка діяла до зазначених змін, в якій передбачено, що для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням застосовується не прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018р., а прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року.
Таким чином, постановою КМУ №704 було не лише підвищено грошове забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, а й закладено механізм щорічного збільшення його розміру у подальшому.
Водночас, алгоритм дій, які повинен вчинити, зокрема, відповідач у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 постанови КМУ №103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45 не змінився.
Підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком №45, повідомляють відповідний орган Пенсійного фонду України.
Отже, у відповідача, у зв`язку з отриманням довідок про розмір грошового забезпечення від 18.11.2024р. №71/22/1/248-1236, №71/22/1/248-1237 та №71/22/1/248-1238, виданих Управлінням Служби безпеки України в Херсонській області на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.10.2024р. у справі №420/24710/24, виник обов`язок перерахувати пенсію позивача з 01.02.2020р., з 01.02.2021р. та з 01.02.2022р.
Проте, зазначений обов`язок виконаний відповідачем не був.
Враховуючи викладене, відповідач, як державний орган, зобов`язаний був у відповідності до ст.51, ст.63 Закону №2262-ХІІ, Порядку №45 здійснити такий перерахунок після отримання довідок про грошове забезпечення від уповноваженого органу. Однак, як підтверджується матеріалами справи, відповідачем не було вчинено дій щодо його проведення.
А відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок про розмір грошового забезпечення №71/22/1/248-1236, №71/22/1/248-1237 та №71/22/1/248-1238 від 18.11.2024р., виданих Управлінням Служби безпеки України в Херсонській області станом на 29.01.2020р., 01.01.2021р. та 01.01.2022р., з урахуванням зазначених у них всіх основних та додаткових видів грошового забезпечення, починаючи з 01.02.2020р., з 01.02.2021р. та з 01.02.2022р.
Апелянт посилається на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023р. №481 змінено умови регулювання спірних відносин та визначено, що обчислення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб здійснюється виходячи з розміру 1762 гривні, а не з прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Колегія суддів не приймає до уваги такі посилання апелянта, оскільки оскаржуваним рішенням суд не зобов`язував здійснювати перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023р. 
В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції також визнав обґрунтованими твердження позивача про протиправність дій ГУ ПФУ в Херсонській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром. Суд зазначив, що після прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016р. №7-рп/2016 стаття 43 Закону №2262-ХІІ не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів. За висновками суду, відповідач зобов`язаний виплачувати позивачу пенсію без обмеження її максимальним розміром.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011р., який набрав чинності 01.10.2011р. (далі - Закон №3668-VI).
Так, відповідно до положень статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно, зокрема, до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Разом з цим, Законом №3668-VI також у статті 43 Закону №2262-XII, зокрема, частину п`яту викладено в такій редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».
Законом України від 24.12.2015р. №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набрав чинності 01.01.2016р.) у Законі №2262-XII частину п`яту статті 43 доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».
Верховний Суд України звернувся до Конституційного Суду України з клопотанням визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення другого речення частини п`ятої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону №2262-XII зі змінами у взаємозв`язку з пунктом 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, пунктом 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII.
У рішенні від 20.12.2016р. №7-рп/2016 Конституційним Судом України зазначено, що відповідно до підпункту 3 пункту 1 розділу I Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо соціального захисту резервістів, які постраждали внаслідок участі в антитерористичній операції, та членів їх сімей» від 12 квітня 2016 року №1080-VIII статтю 43 Закону №2262 після частини третьої доповнено двома новими частинами, у зв`язку з чим частина п`ята цієї статті стала частиною сьомою без змін у змісті, що не перешкоджає проведенню її перевірки на відповідність Конституції України (конституційність).
Так, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону №2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Згідно із пунктом другим резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016, зокрема, частина сьома статті 43 Закону №2262-ХІІ втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Таким чином, з 20 грудня 2016 року відсутня частина сьома статті 43 в Законі №2262-ХІІ.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII внесені зміни до Закону №2262-ХІІ та у ч.7 ст.43 слова і цифри «у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».
Проте, на момент набрання чинності Закону №1774-VIII, а саме станом на 01.01.2017р., ч.7 ст.43 Закону №2262-ХІІ, до якої вносилися вказані зміни, була визнана 20.12.2016р. Конституційним Судом України неконституційною, а тому повністю втратила чинність, отже зазначені зміни не можуть створювати будь-яких правових наслідків.
Набуття чинності з 1 січня 2017 року Законом №1774-VIII не викликає автоматичного відновлення дії ч.7 ст.43 Закону №2262-XII.
Отже, положення ч.7 ст.43 Закону №2262-ХІІ є такими, що втратили чинність.
Це означає, що стаття 43 Закону не передбачає положень про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
В свою чергу, будь-яких змін до Закону №2262-ХІІ щодо обмеження виплати пенсії особам, які мають право на пенсію за цим Закон, законодавцем внесено не було.
Колегія суддів наголошує, що питання щодо застосування Закону №3668-VI в частині обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної згідно Закону №2262-ХІІ, було неодноразово предметом розгляду Верховним Судом (зокрема, постанови від 03 жовтня 2018 року у справі №127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17, від 06 листопада 2018 року у справі №522/3093/17, від 17 жовтня 2019 року у справі №348/190/17, від 05 лютого 2020 року у справі №815/357/18, від 16 квітня 2020 року у справі №620/1285/19, від 30 жовтня 2020 року у справі №522/16881/17, від 16 грудня 2021 року у справі №400/2085/19, від 21 грудня 2021 року у справі №120/3552/21-а, від 18 травня 2022 року у справі №380/12337/20, від 12 грудня 2022 року у справі №620/5701/20, від 04 липня 2023 року у справі №420/10528/21).
Верховний Суд виходив з того, що норма ст.2 Закону №3668-VI в частині обмеження розміру пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ, є абсолютно тотожною нормі ч.7 ст.43 Закону №2262-ХІІ, яка вже визнана такою, що суперечить Конституції України (рішення КСУ від 20.12.2016р. №7-рп/2016) та, відповідно, не підлягає застосуванню.
Верховний Суд неодноразово висловив позицію, що з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016р. №7-рп/2016, а саме з 20.12.2016р. по теперішній час, в законодавстві України про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, відсутні норми, якими обмежується максимальний розмір пенсії, та будь-яких змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цього закону, щодо обмеження пенсії максимальним розміром протягом цього часу не вносилося.
Верховний Суд також неодноразово наголошував, що пенсійний орган свідомо ігнорує рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, яким безпосередньо надається оцінка неконституційності правових норм, якими обмежуються права осіб, звільнених з військової служби, щодо їх пенсійного забезпечення, зокрема визнається неконституційним обмеження розміру пенсій таких осіб.
На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги у відповідній частині та погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо виплати позивачу пенсії з обмеженням її максимальним розміром згідно ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» є протиправними.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не мав правових підстав для зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 80% його грошового забезпечення, оскільки ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Отже, оскільки розмір пенсії ОСОБА_1 визначається відповідно до норм Закону, що діють на дату, з якої переглядається її розмір, тому максимальний розмір пенсії за вислугу років позивача не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. 
Надаючи правову оцінку таким посиланням ГУ ПФУ в Херсонській області колегія суддів зазначає наступне.
Редакція ч.2 ст.13 Закону №2262-ХІІ, норма якої визначала максимальний відсотковий розмір відповідних сум грошового забезпечення військовослужбовця для обчислення пенсії, змінювалася неодноразово.
Так, у період з 1996 по 2002 роки максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», становив 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, у період з 2002 по 2011 роки - 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
08.07.2011р. прийнято Закон №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності 01.10.2011р., пп. 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ, зокрема у ч.2 ст.13 цифри « 90» замінено цифрами « 80».
27.03.2014р. прийнято Закон №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 01.04.2014р., крім деяких положень, п. 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ: у ч.2 ст.13 цифри « 80» замінено цифрами « 70». Ці зміни набрали чинності з 01.05.2014р.
Стаття 63 Закону №2262-ХІІ визначає як обов`язкову підставу для здійснення перерахунку пенсії - підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом.
Стаття 13 Закону №2262-ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а ст.63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку.
Зміни до ст.63 Закону №2262-ХІІ ні Законом №3668-VI, ні Законом №1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VII зміни до ст.13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми ст. 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №1166-VII не зазнала.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у рішенні від 04.02.2019р. у зразковій справі №Пз/9901/58/18 (240/5401/18).
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі №240/5401/18 (провадження № 11-198заі19) рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04.02.2019р. залишене без змін.
За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що у відповідача відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії ОСОБА_1 з 80% до 70% сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку.
Зобов`язуючи ГУ ПФУ в Херсонській області нарахувати та виплатити з 01.02.2022р. ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», суд першої інстанції зазначив, що оскільки перерахунок пенсії позивача, проведений ГУ ПФУ у листопаді 2021 року на виконання судового рішення по справі №540/4253/21 з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії, право на отримання якого у нього виникло до 01.03.2018р., не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, то позивач мав право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000,00 грн відповідно до Постанови №713, яка має виплачуватись для досягнення мети прийняття Постанови №713 - поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018р.
Колегія суддів вважає правильними такі висновки суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 14.07.2021р. №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» пунктом 1 якої установлено з 1 липня 2021 року особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 р., щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.
Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 1 березня 2018 р., розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 р. або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.
У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 р., щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.
Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 1 липня 2021 року.
Відповідно до пояснювальної записки до проекту Постанови №713 метою її ухвалення зазначено поетапне зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018р., які мають місце після перерахунку пенсії.
Прийняття Постанови зумовлено тим, що в червні 2021 року в осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), яким пенсію призначено відповідно до Закону №2262-ХІІ, завершується період виплати частини коштів компенсації підвищеного розміру пенсії за 2016-2017 роки і підвищення розмірів пенсій з 2016 року для цієї категорії пенсіонерів не відбувалося. Сумарна виплата пенсії з цією доплатою з 01.07.2021р. зменшилася до місячного розміру пенсії та середній розмір цієї виплати складає біля 2000,00 грн. Крім того, після перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям Збройних Сил України у 2018 році, їхні пенсії не індексувалися через відсутність відповідного механізму, а диспропорція у розмірах пенсій в залежності від часу їх призначення складає більше 70 відсотків. Мінімальні пенсійні виплати для військовослужбовців, зокрема складають близько 2000,00-2700,00 грн.
Таким чином, внаслідок ухвалення вказаного нормативно-правового акта Уряду з 01.07.2021р. колишнім військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та іншим особам, пенсії яким призначено за нормами Закону №2262-ХІІ до 01.03.2018р., установлено щомісячну доплату в сумі 2000,00 грн. виплата якої не здійснюється у разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018р.
Водночас, аналіз наведених норм права, а також мети прийняття Урядом вказаної Постанови №713 свідчить про те, що перерахунок пенсії, проведення якого згідно з абзацом третім пункту 1 Постанови №713 є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262-ХІІ, має бути обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ на підставі нормативно-правого акта компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка слугувала підставою для ухвалення Постанови № 713, а саме зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, визначених на законних підставах. Натомість, перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи винило до 01.03.2018р., не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.11.2022р. у справі №420/2473/22, від 02.03.2023р. у справі №600/870/22-а, від 04.04.2023р. у справі №380/25987/21, від 18.04.2023р. у справі №560/6528/22, від 26.04.2023р. у справі №380/4510/22 та від 17.05.2023р. у справі №620/5518/22.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як вбачається з матеріалів справи, щомісячна доплата до пенсії, передбачена Постановою №713 виплачувалася позивачу до листопада 2021 року.
В листопаді ГУ ПФУ в Херсонській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1   з 01.01.2018р. на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 08.10.2021р. по справі №540/4253/21. 
Таким чином, оскільки перерахунок пенсії позивача, проведений ГУ ПФУ у листопаді 2021 року на виконання судового рішення з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії, право на отримання якого у нього виникло до 01.03.2018р., не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, то позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000,00 грн. відповідно до Постанови №713, яка має виплачуватись для досягнення мети прийняття Постанови №713 - поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018р.
Обраний позивачем спосіб захисту порушених прав відповідає об`єкту порушеного права та узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.11.2022р. у справі №420/2473/22.
Поряд з цим, при вирішенні даних спірних відносин не підлягають застосуванню висновки Верховного Суду у зразковій справі №400/6254/24 з огляду на таке.
Так, в ухвалі про відкриття провадження від 07 листопада 2024 року у зразковій справі №400/6254/24 (пункт 16) Верховний Суд визначив наступні ознаки типової справи:
а) позивачі є пенсіонерами, яким призначено пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб;
б) позовні вимоги заявлені до територіального органу Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебувають позивачі;
в) спірні відносини стосуються правомірності дій пенсійного органу щодо припинення, після перерахунку на виконання рішення суду пенсії позивачів, виплати щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та індексації згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та від 24 лютого 2023 року №168 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році»;
г) позивачі заявили тотожні позовні вимоги:
- визнати протиправними дії відповідача щодо припинення нарахування та зобов`язати виплатити щомісячну доплату до пенсії, передбачену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»;
- виплатити індексацію згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 та від 24 лютого 2023 року №168;
- зобов`язати ГУ ПФУ продовжити нарахування й виплату спірної доплати (2000,00 грн) та індексації після перерахунку пенсії.
Між тим, Велика Палата Верховного Суду, переглядаючи рішення Верховного Суду у зразковій справі №400/6254/24 від 16 грудня 2024 року, у своїй постанові від 13 березня 2025 року наголосила, що підставою для припинення виплати, зокрема, щомісячної доплати в сумі 2000 грн., передбаченої Постановою №713, є перерахунок пенсії саме у зв`язку зі зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом України про Державний бюджет на певний рік, що мало наслідком зміну розміру грошового забезпечення військовослужбовців (посадового окладу) (пункт 111 постанови).
Натомість, як встановлено судом у даній справі, перерахунок пенсії позивача проводився на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.09.2020р. №71/О-348/1/60 про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року, до якого враховано основні та додаткові види грошового забезпечення. Тобто, перерахунок пенсії ОСОБА_1 , який був здійснений на виконання рішення суду у справі №540/4253/21, не був пов`язаний із зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом України про Державний бюджет на певний рік, що є відмінним від тих обставин, які були предметом розгляду Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №400/6254/24.
На підставі викладеного у сукупності колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Херсонській області таких висновків суду не спростовують. 
Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат у справі, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
При зверненні до суду першої інстанції з позовом ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на його користь 7750 грн. у відшкодування понесених ним витрат на професійну правничу допомогу. 
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у заявленому до стягнення розмірі позивач надав суду договір про надання правової  (правничої) допомоги №б/н від 22.03.2024р., укладений з адвокатом Кияшко О.О., та акт виконаних робіт від 03.12.2024р.
Надані позивачем документи на підтвердження витрат на правничу допомогу суд першої інстанції визнав належними доказами, які підтверджують понесення ОСОБА_1 відповідних витрат.
Усталеною є практика Верховного Суду стосовно того, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час (зокрема, але не виключно постанови Верховного Суду від 24 грудня 2024 року у справі №380/25725/21, від 07 січня 2025 року у справі №120/19027/23, від 13 березня 2025 року у справі №260/3131/24, від 01 травня 2025 року по справі №260/2819/23).
Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
У постановах Верховного Суду від 28.04.2023р. по справі №640/8003/20, від 25.05.2023р. по справі №440/7120/20, від 20.06.2023р. по справі №280/5922/21 викладено правову позицію, згідно якої визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Враховуючи сталу практику Верховного Суду, а також наявність клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, зважаючи на складність справи, значення справи для сторін, суд визнав співмірною та обґрунтованою сумою судових витрат на правничу допомогу, яку належить стягнути з відповідача на користь позивача, 3000,00 грн.
Фактично доводи контролюючого органу зводяться лише до того, що позивачем не доведено співмірність понесених витрат з критеріями, визначеними частиною п`ятою статті 134 КАС України. При цьому апелянт, заявляючи про те, що розмір гонорару адвоката з урахуванням категорії справи та витраченого часу адвокатом є завищеним, не надав жодного доказу у підтвердження вказаної позиції та належним чином її не обґрунтував.
Більше того, частиною 6 статті 134 КАС України, передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, що і було зроблено судом першої інстанції.
Колегія суддів наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019р. по справі №826/841/17.
А відтак, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про неправильний розподіл судом першої інстанції судових витрат по справі. 
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач:                                                   А.В. Бойко

Суддя:                                                                       О.В. Єщенко

Суддя:                                                                       О.А. Шевчук