Номер провадження: 22-ц/813/5211/25 
Справа № 493/801/24
Головуючий у першій інстанції Мясківська І. М.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.09.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                        Драгомерецького М.М.,
                               Комлевої О.С.,                                 
               за участю секретаря Козлової В.А.,
                                               
розглянувши у відкритому судовому засіданні, без учасників справи, апеляційну скаргу ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЛЕВЧИК» на рішення Балтського районного суду Одеської області від 04 березня 2025 року, повний текст якого складено 13 березня 2025 року та ухваленого під головуванням судді Мясківської І.М., у цивільній справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АГРОФІРМА ХЛІБНА НІВА» до ОСОБА_1 , ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЛЕВЧИК» про визнання договору емфітевзису недійсним, скасування державної реєстрації та припинення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис),
     
                                           встановив:

 17.05.2024 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ (далі – ТОВ) «АГРОФІРМА ХЛІБНА НІВА» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА (далі – ПП) «ЛЕВЧИК» про визнання договору емфітевзису недійсним, скасування державної реєстрації та припинення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).
На обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 01.08.2006 року між ТОВ «АГРОФІРМА ХЛІБНА НІВА» та ОСОБА_2 був укладений договір оренди землі, відповідно до умов якого ОСОБА_3 надала, а позивач прийняв в платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,01 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0568, яка розташована на території Оленівської сільської ради Балтського району Одеської області, строком на 15 років. 
20.12.2007 року зазначений договір був зареєстрований у Балтському районному відділі Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040751400465.
19.12.2022 року між сторонами була укладена Додаткова угода № БОР-1 від 19.12.2022 року, строком дії договору оренди на 24 роки (т.1, а.с.15-звор. – 16-звор.).

Більше того, рішенням Балтського районного суду Одеської області від 05 червня 2023 року, залишеним без змін постаново Одеського апеляційного суду від 2902.2024 року, визнано право оренди вказаної земельної ділянки ТОВ «АГРОФІРМА ХЛІБНА НІВА» на підставі договору оренди землі від 01.08.2006 року та додаткової угоди № БОР-1 від 19.12.2022 року зі строком дії 24 роки (т.1, а.с.13-17, 19-зовр. – 21-звор.).
Однак, в період дії вказаної додаткової угоди до договору оренди землі 10.05.2023 державним реєстратором Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Бардаковим Є.В. проведена державна реєстрація договору емфітевзису від 10.05.2023 року та договору щодо внесення змін до договору від 15.05.2023 року, укладених між ОСОБА_1 та ПП «ЛЕВЧИК» .
Наявність у Державному реєстрі речових прав запису про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) щодо вище вказаної земельної ділянки у ПП «Левчик» робить неможливим виконання рішення суду від 05.06.2023 року у справі № 493/1464/22. 
Дії ОСОБА_1 , яка погодилась на поновлення договору оренди землі б/н від 01.08.2006 року з ТОВ «АГРОФІРМА ХЛІБНА НІВА», з укладенням іншого договору та передання орендованої земельної ділянки у користування ПП «ЛЕВЧИК», є недобросовісними. 
Разом з тим оскільки оскаржуваний договір укладений в період дії договору оренди землі, укладений з ОСОБА_2 та з ТОВ «АГРОФІРМА ХЛІБНА НІВА», останнє просить визнати договір емфітевзису та договору щодо внесення змін до нього недійсними, скасувати державну реєстрацію договору емфітевзису від 10.05.2023 року та договору щодо внесення змін до нього від 15.05.2023 року, припинити право користування земельною ділянкою відповідача та стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 04.03.2025 року  позов ТОВ «АГРОФІРМА ХЛІБНА НІВА» було задоволено.
Визнано недійсними договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 10.05.2023 року та договір щодо внесення змін до договору від 15.05.2023 року, земельної ділянки площею 5,01 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0568, укладені між ОСОБА_1 та ПП «ЛЕВЧИК». 
Скасовано державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) ПП «ЛЕВЧИК» (код ЄДРПОУ 39248813) земельної ділянки площею 5,01 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0568, проведену в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі договору емфітевзису № б/н від 10.05.2023 року та договору щодо внесення змін до договору № б/н від 15.05.2023 року (запис про інше речове право 50241946 від 10.05.2023 року, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Бардакова Є.В. Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області, індексний номер 67566582 від 12.05.2023 року) та припинити право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) ПП «ЛЕВЧИК» (код ЄДРПОУ 39248813) на земельну ділянку площею 5,01 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0568.
Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 та ПП «ЛЕВЧИК» судовий збір у розмірі 7 570,00 грн. (т.1, а.с.200-206).

В апеляційній скарзі ПП «ЛЕВЧИК» ставить питання про скасування рішення Балтського районного суду Одеської області від 04.03.2025 року, ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.2, а.с.1-2).

У відзиві на апеляцій ТОВ «АГРОФІРМА ХЛІБНА НІВА» просить оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення, посилаючись на її необгрунтованість (т.2, а.с.18-20).

Вирішуючи питання про слухання справи у відсутність її учасників, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи були повідомлені про час і місце судового засідання (т.2, а.с.33-37).
Що стосується клопотання представника ПП «Левчик» про відкладення розгляду справи (т.2, а.с.387), то в його задоволенні колегія суддів відмовила, та як представник ПП «Левчик» не надав суду доказів неможливості явки в судове засідання, та участі в ньому в режимі відеоконференції, як то передбачено ст. 212 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позивних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що земельна ділянка площею 5,01 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0568, належна ОСОБА_1 , в силу ч. 3 ст. 1021 ЗК України не могла бути передана нею приватному підприємству «ЛЕВЧИК» на праві емфітевзису, так як станом на дату укладення Договору, а саме, 10.05.2023 року, перебувала в оренді ТОВ«АГРОФІРМА ХЛІБНА НІВА».
З цих підстав, договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 10.05.2023 року та договір щодо внесення змін до договору від 15.05.2023 року, укладені між ОСОБА_1 та ПП «ЛЕВЧИК», суперечать діючому земельному законодавству, що згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2006 року між ТОВ «АГРОФІРМА ХЛІБНА НІВА» та ОСОБА_4 був укладений договір оренди землі, відповідно до умов якого ОСОБА_5 надала, а ТОВ «АГРОФІРМА ХЛІБНА НІВА» прийняло в платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,01 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0568, яка розташована на території Оленівської сільської ради Балтського району Одеської області, строком на 15 років.
Лише 20.12.2007 року зазначений договір був зареєстрований у Балтському районному відділі Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040751400465.

В подальшому, а саме 19.12.2022 року між сторонами була укладена Додаткова угода № БОР-1 від 19.12.2022 року, строком дії договору оренди на 24 роки (т.1, а.с.15-звор. – 16-звор.), згідно умов якої договір оренди землі від 01.08.2006 років, укладений між ТОВ «АГРОФІРМА ХЛІБНА НІВА» та ОСОБА_4 »), поновлено на новий строк, а саме на 24 роки.

Більше того, рішенням Балтського районного суду Одеської області від 05.06.2023 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 29.02.2024 року, визнано право оренди вказаної земельної ділянки ТОВ «АГРОФІРМА ХЛІБНА НІВА» на підставі договору оренди землі від 01.08.2006 року та додаткової угоди № БОР-1 від 19.12.2022 року зі строком дії 24 роки (т.1, а.с. 13-17, 18-звор. – 21-звор.).

Однак в період дії вказаної додаткової угоди до договору оренди землі 10.05.2023 державним реєстратором Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Бардаковим Є.В. проведена державна реєстрація договору емфітевзису від 10.05.2023 року та договору щодо внесення змін до договору від 15.05.2023 року, укладених між ОСОБА_1 та ПП «ЛЕВЧИК».

Таким чином, суд першої інстанції правильно зазначив, що дії ОСОБА_1 , яка погодилась на поновлення договору оренди землі б/н від 01.08.2006 року з ТОВ «АГРОФІРМА ХЛІБНА НІВА», з укладення іншого договору та передання орендованої земельної ділянки у користування ПП «ЛЕВЧИК» є недобросовісними.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи також із того, що оскільки оскаржуваний договір емфітевзису укладений в період дії договору оренди землі з ТОВ «АГРОФІРМА ХЛІБНА НІВА», що заборонено діючим земельним законодавством України.
При цьому слід зазначити, що земельна ділянка площею 5,01 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0568, належна ОСОБА_1 , перебуває в оренді ТОВ АГРОФІРМА ХЛІБНА НІВА», на підставі Додаткової угоди від 19.12.2022 року № БОР-1 до договору оренди землі б/н від 01.08.2006 року, строком на 24 роки, що встановлено рішенням Балтського районного суду Одеської області від 05.06.2023 року в справі № 493/1464/22.
З цих підстав та за змістом ст. 31 ЗУ «Про оренду землі», вищевказаний договір не є припиненим, а тому вищевказана земельна ділянка 10.05.2023 року не могла передатись в користування для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) за договором іншій юридичній особі - ПП «ЛЕВЧИК».

Оскільки у відповідності до ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації речового права є, зокрема, укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно а також враховуючи те, що державна реєстрація права емфітевзису проведена на підставі Договорів, які підлягають визнанню недійсними, державна реєстрація такого права підлягає скасуванню в силу ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та припиненню право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача.
Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ АГРОФІРМА ХЛІБНА НІВА» підлягають задоволенню в повному обсязі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з відповідачів належить стягнути у рівних частинах на користь позивача судовий збір у розмірі 7570,00 грн., а саме: за подання до суду позовної заяви в сумі 6056,00 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 1514,00 грн.

Суд також правильно зазначив, що заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 17.05.2024 року, слід скасувати після набрання рішенням суду законної сили.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Крім того, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 – 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляційний суд,
       ухвалив:

Апеляційну скаргу  ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЛЕВЧИК» залишити без задоволення.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 04 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 15.09.2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду:        С.М. Сегеда

       М.М. Драгомерецький

        
  О.С. Комлева