УХВАЛА

19 вересня 2025 року   
Київ
справа № 380/17887/24
адміністративне провадження № К/990/37753/25

Верховний  Суд  у  складі  судді-доповідача  Касаційного  адміністративного  суду  Гімона М.М.,  перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2025 у справі № 380/17887/24 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
12.09.2025 до суду вдруге надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Львівській області (далі - скаржник, ГУ ДПС), направлена до суду через підсистему «Електронний суд» 12.09.2025.
Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. 
Верховний Суд вже роз`яснював скаржникові обов`язкові умови, які мають бути наведені в касаційній скарзі у випадку її подання на відповідній підставі. Зокрема суд звертав увагу, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми.
Також усталеною є позиція Верховного Суду про те, що відкриття касаційного провадження на цій підставі можливе у тому випадку, коли скаржник обґрунтує, що висновок, який викладений у постанові Верховного Суду, не відповідає правильному тлумаченню і застосуванню конкретної норми. Обов`язковою умовою для цього є подібність умов її застосування з огляду на конкретні обставини справи та позиції сторін у справі. Тобто, висновок, який викладено у постанові Верховного Суду, і висновок, який, на переконання заявника, має бути здійснений за результатами відступу від правової позиції, повинен стосуватися одних і тих самих норм права (їх сукупності) в ідентичних редакціях.
Перевіркою змісту вдруге поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній міститься посилання на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України. ГУ ДПС зазначає, що Верховний Суд у своїй постанові, ухваленій у справі № 380/6314/24 (адміністративне провадження № К/990/16096/25), зробив правовий висновок, що п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР документами, які підтверджують облік та походження товарів, є первинні документи. Своєю чергою, первинними документами є: накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника отримувача товару, дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару. На цій підставі Верховний Суд вказав на те, що договір комісії та акти приймання-передачі товарів на комісію повною мірою ідентифікують постачальників та отримувача товару, дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару та мають всі ознаки первинних, які передбачені Порядком № 496, а тому надані позивачем контролюючому органу під час фактичної перевірки документи є у розумінні приписів Порядку № 496, належними документами, які підтверджують облік та походження товарів за місцем їх реалізації. 
ГУ ДПС вважає, що наявні підстави для відступлення від таких висновків.
Однак, постанова Верховного Суду від 30.07.2025 у справі № 380/6314/24 вищенаведених висновків не містить, а підставою для залишення постанови апеляційного суду без змін став висновок суду касаційної інстанції, що диспозиція норми статті 20 Закону №265/95-ВР передбачає, що до суб`єкта господарювання застосовується відповідна фінансова санкція за ненадання документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) та/або здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку. Натомість, як правильно звернув увагу суд апеляційної інстанції, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 29.11.2023 № 28520/13-01-07-09, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 1 030 816,00 грн, містить зовсім іншу інформацію щодо змісту правопорушення, ніж передбачено ст. 20 Закону №265/95-ВР як підстава для притягнення до відповідальності, передбаченої вказаною статтею, а саме «не ведення в порядку, встановленому законодавством обліку товарних запасів». Таким чином, вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції не урахував особливості нормативно-правового регулювання питання притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР та дійшов помилкового висновку про наявність у діях позивача податкового правопорушення, відповідальність за яке передбачена зазначеною нормою. Щодо податкового повідомлення-рішення від 29.11.2023 № 28516/13-01-07-09, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 1020 грн, судом апеляційної інстанції установлено, що воно взагалі не містить інформацію про зміст правопорушення.
Отже, приведені в касаційній скарзі доводи не можуть бути підставою для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДПС у Львівській області підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2025.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2025 у справі № 380/17887/24 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - повернути скаржнику.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                  М.М. Гімон