ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2352/25 Справа № 206/3530/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Малихіна В.В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста  О. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 вересня 2025 року                                                        м. Дніпро
       Суддя Дніпровського апеляційного суду Корчиста О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпра від 16 липня 2025 року щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

       у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И ЛА:
       Постановою Самарського районного суду м. Дніпра від 16 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.
       При обставинах встановлених місцевим судом, 14 червня 2025 року о 23 годині 26 хвилин водій ОСОБА_1 у м. Дніпрі по вул. Світанковій, 5 керував транспортним засобом Chevrolet Evanda, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та незаконність рішення суду.         
       Вважає, що судом не надано належно оцінки відсутності підстав для законної зупинки транспортного засобу, та як наслідок незаконної вимоги щодо проходження огляду. При цьому, працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі та не роз`яснено права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
       Зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення не містить підписів свідків, а сама по собі відмова не є безумовним доказом вини ОСОБА_1 .
       Зазначає про порушення права на захист, так як судом залишено без розгляду клопотання захисника про відкладення розгляду справи, у зв`язку з ознайомленням з матеріалами справи.
       Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисник будучи належним чином повідомленими у визначений час в судове засідання не з`явились, захисник також у вказаний час на відеозв`язок не вийшов, у зв`язку з чим з метою дотримання розумних строків розгляду, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, з судовий розгляд проведено без участі сторін. 
       Також, слід зауважити, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. 
Перевіривши надані матеріали, законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, виходжу з наступного.
       Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
       Вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.
Так, винуватість ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №362035 від 15 червня 2025 року, складеним уповноваженою особою, з дотриманням вимог статей 254 - 256 КУпАП, в якому зафіксовано, що водій керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (а.с.1); рапортом співробітника поліції про те, що під час патрулювання, 14 червня 2025 року, було отримано виклик, про те, що в Самарському районі, Придніпровському парку, водій Chevrolet Evanda, д.н.з. НОМЕР_1 , їздить за кермом в стані алкогольного сп`яніння, після чого вказаний автомобіль було зупинено на підстав п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ “Про національну поліції” та при спілкуванні з водієм, дійсно було виявлено ознаки сп`яніння та запропонована пройти огляд, на що останній відмовився (а.с. 6). 
Згідно відеозапису з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції на останньому зафіксовані події, які стались 14 червня 2025 року, а саме факт руху та зупинку транспортного засобу Chevrolet Evanda, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та виявлення у водія автомобіля в ході спілкування ознак алкогольного сп`яніння. 
На відео об`єктивно відедображнені події та процесуальна поведінка учасників, самого ОСОБА_1 , який не заперечував, що керував автомобілем, при цьому на відеозаписі дійсно об`єктивно видно порушення мови у водія, також звертається увага, що ОСОБА_1 не заперечував факту вживання будь-яких спиртних напоїв та не заперечував проти його відсторонення від керування.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1  на місці події було роз`яснено порядок проходження огляду, на що він категорично відмовився, після чого співробітники поліції роз`яснили наслідки такої відмови та повідомили про те, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що останній не заперечував. 
Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.
Судом правильно враховано у якості доказу долучений до матеріалів адміністративної справи на оптичному диску відеозапис, з якого вбачається, що співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення діяли відповідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.
Відеозапис є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій. У виконання вимог ст. 266 КУпАП та ст. ст. 31, 40 ЗУ “Про Національну поліцію України”, поліцейський використав технічні засоби з метою відеофіксації подій та долучив відеозапис як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення, про що зроблений відповідний запис в протоколі.
Зважаться також на те, що ОСОБА_1 на місці зупинки не повідомляв про будь-які захворювання, через вади чи побічні наслідки яких він не міг пройти тест на місці чи здати біологічний матеріал у медичному закладі. Також, останній на відеозаписі співробітникам поліції повідомив, що проходив лікування у госпіталі, однак дані про те, що він на момент зупинки виконував військовий обов`язок чи діяв у стані крайньої необхідності не надав. 
Приймається до уваги, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує фактичні обставини, а саме факт його відмови від проходження огляду, а усі доводи зводить до формального спростування окремих доказів по справі.
Слід зазначити, що відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду водія на стан сп`яніння, чим порушив вимогу 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції та поясненнями на місці події самого ОСОБА_1 , тому будь-яких сумнівів у правильності та обґрунтованості висновку суду першої інстанції немає.
Ствердження в апеляційні скарзі про порушення права на захист не є істотними та не слугують підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки з моменту події, як відбувалась 14 червня 2025 року,  ОСОБА_1  був достеменно обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, при цьому він завчасно 25 червня 2025 року (а.с. 9) був повідомлений про місце, дату та час судового розгляду, що надавало об`єктивно достатньо часу для залучення захисника, крім того матеріали справи всупереч вимогам ст. 271 КУпАП не містять копії договору про надання правничої допомоги з датою його укладання та обсягом повноважень.          Згідно з ч. 2 ст. 271 КУпАП повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються ордером або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. При цьому, звертається увага, що клопотання захисника про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення судового засіданні до суду першої інстанції було направлено саме в день судового засіданні 16 липня 2025 року, а тому без чітких відомостей щодо часу надходження такого клопотання саме у день судового розгляду не можна достовірно стверджувати про порушення права на захист, так як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності так і його захисник мали достатньо часу в межах розумних строків для формування правової позиції та ознайомлення з матеріалами. 
       З огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене  ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Накладене на ОСОБА_1 стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін.        
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
       Постанову Самарського районного суду м. Дніпра від 16 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя О.І. Корчиста