ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року	Львів	Справа № 163/1065/25 пров. № А/857/29204/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді                                        Шавеля Р.М.,
суддів                                                            Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судового засідання -           Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):
від позивача –                                         Кривошей А.М.;
від відповідача -                                         Федчишин Р.А.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Любомльського районного суду Волинської обл. від 03.07.2025р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Кривошея Анатолія Миколайовича, діючого на підставі ордеру на надання правничої допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування постанов в справах про порушення митних правил (суддя суду І інстанції: Гайдук А.Л., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 16 год. 03 хв. 03.07.2025р., м.Любомль Волинської обл.; дата складання повного рішення суду І інстанції: 04.07.2025р.),-

В С Т А Н О В И В:

14.05.2025р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції – 14.05.2025р.) представник адвокат Кривошей А.М., діючий на підставі ордера на надання правничої допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанови відповідача Волинської митниці № 0148/20500/2025 від 05.05.2025р., № 0156/20500/2025 від 12.05.2025р. у справах про порушення митних правил та накладення адміністративних стягнень на ОСОБА_1 ; закрити справи про адміністративне правопорушення; судові витрати покласти на відповідача (Т.1, а.с.1-6).

Згідно ухвали суду від 15.05.2025р. розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями, передбаченими Главою 11 Розділу ІІ КАС України (Т.1, а.с.18 і на звороті).

Рішенням Любомльського районного суду Волинської обл. від 03.07.2025р. заявлений позов задоволено; постанову заступника начальника - начальника управління боротьби з контрабандою та порушення митних правил Волинської митниці Сьоміна П.А. від 05.05.2025р. в справі про порушення митних правил № 0148/UА205000/2025 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст.471 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу скасовано, провадження в справі за протоколом про порушення митних правил № 0148/UА205000/2025 закрито; постанову заступника начальника - начальника управління боротьби з контрабандою та порушення митних правил Волинської митниці Сьоміна П.А. від 12.05.2025р. в справі про порушення митних правил № 0156/UA205000/2025 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст.471 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу скасовано, провадження в справі за протоколом про порушення митних правил № 0156/UA205000/2025 закрито; стягнуто з Волинської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 968 грн. 96 коп. сплаченого судового збору за подання позову (Т.2, а.с.152-157).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Волинська митниця, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (Т.2, а.с.165-171).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час митного оформлення товарів позивач ОСОБА_1 не задекларував товари на загальну суму 4794559 грн. 65 коп. Такий висновок слідує із інформації, отриманої від митних органів Республіки Польща, Республіки Болгарія та Федеративної Республіки Німеччини.
З огляду на викладене позивач допустив порушення вимог ст.ст.257, 366 і 374 Митного кодексу /МК/ України, через що його дії кваліфіковані відповідачем за ч.2 ст.471 МК України.
Наголошує на тому, що документи іноземних митних органів містять відомості не лише про товари, митне оформлення яких здійснено за експортними деклараціями, але й про обставини їх переміщення. 
Водночас, представлені позивачем фотографії транспортного засобу, що були зроблені під час митного оформлення 28.01.2024р., не є безумовним доказом того, що через транспортним засобом позивача переміщувалися лише задекларовані товари (через погану якість вказаних фотографій). При цьому, неналежне виконання митних формальностей посадовими особами митного поста «Ягодин» не скасовує відповідальності особи за неналежне декларування.

Представник позивача адвокат Кривошей А.М. скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції надав належну оцінку всім обставинам справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення (Т.2, а.с.217-223).

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних мотивів. 

Як встановлено під час судового розгляду справи, 09.12.2024р. Волинською митницею отримано відповідь митних органів Республіки Польща № 0201-IGM.542.259.2024.7 від 19.11.2024р. (вх. Держмитслужби № 30958/11/26 від 22.11.2024р.) стосовно надання взаємної адміністративної допомоги у проведенні перевірки фактів переміщення в 2024 році з митної території Республіки Польща в Україну (п/п «Ягодин-Дорогуськ») товарів без їх декларування у встановленому порядку.
За результатом опрацювання вищевказаної відповіді встановлено, що 28.01.2024р. транспортним засобом AC1097HO водієм представника (przedstawiajacy) фірми-перевізника Yushchuk Viktor (Nezalezhnosti 37-3 Liubomil, Volynsa reg. 44301 UA) переміщувалися товари за такими експортними митними деклараціями: MRN 24PL301010E0099888 від 26.01.2024р. - «одяг, аксесуари» загальною вартістю 17154,71 злотих; MRN 24PL301010E0099829 від 26.01.2024р. - «ноутбуки, інші пристрої» загальною вартістю 17095 євро; MRN 24PL301010E0099837 від 26.01.2024р. - «одяг» загальною вартістю 11317,03 євро; MRN 24PL301010E0099901 від 26.01.2024р. - «одяг» загальною вартістю 7142,60 євро; MRN 24PL301010E0100570 від 26.01.2024р. - «ноутбуки» загальною вартістю 13520,64 євро та MRN 24DE215225586489A4 від 26.01.2024р. - «автозапчастини» загальною вартістю 68105 євро, MRN 24DE215225441452B7 від 25.01.2024р. - «автозапчастини» вартістю 64716,03 євро.
У відповіді № Z 4663-2025.UA.800017-DVIII.A.22 від 19.02.2025р. на запит митними органами Німеччини відомості про вартість за експортною митною декларацією MRN 24DE215225441452B7 від 26.01.2024 були приховані, оскільки експортером є болгарська компанія (Т.1, а.с.90-173).
За інформацією з АСМО «Інспектор», близько 10 год. 41 хв. 28.01.2024р. в зону митного контролю митного поста «Ягодин» Волинської митниці в напрямку «в`їзд» з Республіки Польща до України по смузі руху «червоний коридор» заїхав транспортний засіб з р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , водія перевізника ФОП ОСОБА_2 . У митній декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності, громадянин ОСОБА_1 задекларував товари «комбіновані холодильники-морозильники» 2 шт., «пральні машини» 2 шт., «морозильники» 2 шт.», вартістю 320 доларів США.
Зазначені товари оформлено за уніфікованою митною квитанцією МД-1 серії ЄЄ № 0035528 від 28.01.2024р., згідно з якою громадянин ОСОБА_1 сплатив митні платежі за товар вартістю 35703 грн. 38 коп., а саме: «Комбіновані холодильники морозильники» з окремими зовнішніми дверима, побутові, б/в, марки «Samsung», місткістю до 340 л - 2 шт. торгівельна марка «Samsung», країна виробництва Польща; «пральні машини» автоматичні з фронтальним завантаженням до 6 кг сухої білизни, б/в, побутові, марки «Bosch» - 2 шт., торгівельна марка «Bosch», країна виробництва Німеччина; «морозильники» типу «шафа» марки «Miele», однодверні, побутові, б/в, місткістю 350 л - 2 шт., торгівельна марка «Miele», країна виробництва Німеччина.
30.04.2025р. головний державний інспектор-кінолог відділу кінологічного забезпечення управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Волинської митниці ОСОБА_3 склав щодо ОСОБА_1 протокол № 0148/UA205000/2025 за ознаками ч.2 ст.471 МК України (Т.1, а.с.88-90).
Відповідно до змісту протоколу ОСОБА_1 , в порушення вимог ст.ст.257, 366, 374 МК України, не задекларував товари загальною вартістю 4794559 грн. 65 коп. станом на 28.01.2024р., що переміщувалися ним через митний кордон України, які підлягали письмовому декларуванню та оподаткуванню митними платежами.
Протокол складався у присутності ОСОБА_1 , у ньому одночасно визначено час та місце розгляду справи.
05.05.2025р. заступник начальника - начальник управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Волинської митниці Сьомін П.А. виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнав винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України, відповідно до змісту протоколу № 0148/UA205000/2025, і наклав на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1438367 грн. 90 коп. (Т.1, а.с.230-232).

Окрім цього, 01.05.2025р. Волинською митницею отримано відповідь митних органів Республіки Болгарія № 32-128288 від 28.04.2025р. (вх. Держмитслужби №11590/11/26 від 28.04.2025р.) стосовно надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки дотримання законодавства України з питань митної справи при переміщенні на митну територію України 28.01.2024р. товарів у транспортному засобі НОМЕР_1 , в пункті пропуску «Ягодин - Дорогуськ», на підставі якої встановлено, що 28.01.2024р. транспортним засобом AC1097HO від компанії Union Car OOD (ul. Mendeleev 9, Plovdiv, 4000 BG) на адресу Ivchenko AV (Saltiwske Chosse 108, Charkiw, UA-61110 UA) за експортною митною декларацією MRN 24DE215225441452B7 від 25.01.2024р. на підставі інвойсів № 0000001020 від 22.01.2024р. та № 0000001021 від 22.01.2024р. переміщувалися товари «автозапчастини» загальною вартістю 64716,03 євро (Т.2, а.с.5-44).
За інформацією з АСМО «Інспектор», близько 10 год. 41 хв. 28.01.2024р. в зону митного контролю митного поста «Ягодин» Волинської митниці в напрямку «в`їзд» з Республіки Польща до України по смузі руху «червоний коридор» заїхав транспортний засіб AC1097HO під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , водія перевізника ФОП ОСОБА_2 .
У митній декларації для письмового декларування товарів ОСОБА_1 задекларував товари «комбіновані холодильники-морозильники» 2 шт., «пральні машини» 2 шт., «морозильники» 2 шт.» вартістю 320 доларів США, які оформлено за уніфікованою митною квитанцією МД-1 серії ЄЄ № 0035528 від 28.01.2024р. ОСОБА_1 сплатив митні платежі за товар загальною вартістю 35703 грн 38 коп. (Т.2, а.с.44-48).
05.05.2025р. головний державний інспектор оперативного відділу №1 управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Волинської митниці Веремчук О.О. склав щодо ОСОБА_1 протокол № 0156/UA205000/2025 за ознаками ч.2 ст.471 МК України (Т.2, а.с.2-4).
Протокол складався у відсутності ОСОБА_1 , про час та місце розгляду справи останнього повідомлено шляхом надіслання повідомлення у додатку «WhatsApp» (Т.2, а.с.122).
12.05.2025р. заступник начальника - начальник управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Волинської митниці Сьомін П.А. виніс оскаржувану постанову, якою визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України, відповідно до змісту протоколу № 0156/UA205000/2025, і наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 794378 грн. 27 коп. (Т.2, а.с.124-125).

          Із змісту заявленого позову слідує, що спірним питання в розглядуваному випадку є питання наявності в діях позивача складу порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України.

Вирішуючи наведений спір та приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи не підтверджено факт вчинення позивачем порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.471 МК України.
При цьому, будь-яких достовірних та достатніх доказів переміщення позивачем товарів, які не були задекларовані, на митну територію України не надано, крім того під час митного оформлення був здійснений огляд транспортного засобу AC1097HO, яким підтверджується, що наявні у транспортному засобі товари відповідають заявленим у товаросупровідних документах, порушень митних правил не виявлено.
Зважаючи на те, що позивач заперечує факт вчинення правопорушення; товар - безпосередні предмети порушення митних правил, при перетині позивачем кордону відсутні, суд дійшов висновку про відсутність достатніх законних підстав вважати, що ОСОБА_1 вчинив дії, які полягають у переміщенні товарів, що підлягали б декларуванню. Відповідачем не надано жодного належного, об`єктивного та обґрунтованого доказу, який би спростовував доводи позивача, та вказував на наявність у діях останнього складу порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України.

Вищевикладені висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову та неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
За змістом ч.1 ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 ст.471 МК України встановлена відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами.

Положеннями ч.ч.1-3 ст.318 МК України передбачено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які перемішуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органом мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
За змістом ч.ч.1 і 3 ст.320 МК України форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Не допускаються визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь посадових їх осіб у здійсненні митного контролю. Якщо за результатами застосування системи управління ризиками не визначено необхідності проведення митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митне оформлення та випуск цих товарів, транспортних засобів за рішенням митниці (митного посту) можуть бути здійснені без пред`явлення зазначених товарів, транспортних засобів митниці (митного посту) або з пред`явленням, але без проведення їх митного огляду.

Відповідно до ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:
1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;
2) поясненнями свідків;
3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;
4) висновком експерта;
5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

В розрізі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що листи митних органів іноземних держав, зокрема, лист митних органів Республіки Польща № 0201-IGM.542.259.2024.7 від 19.11.2024р. (вх. Держмитслужби № 30958/11/26 від 22.11.2024р.), відповідь митних органів Федеративної Республіки Німеччина № Z 4663-2025.UA.800017-DVIII.A.22 від 19.02.2025р. та лист митних органів Республіки Болгарія № 32-128288 від 28.04.2025р. (вх. Держмитслужби №11590/11/26 від 28.04.2025р.) не підтверджують вину позивача у справі про порушення митних правил та не доводять наявності події такого правопорушення, оскільки вказана інформація підтверджує лише факт декларування товару. Також такі листи не стверджують обставини фактичного переміщення товарів через митний кордон України. Митні декларації, які були надані митними органами Республіки Польща, Федеративної Республіки Німеччина та Республіки Болгарія, самі по собі доводять лише факт початку процедури оформлення експорту товару в іншому місці, інший час та за інших обставин.

Водночас, іноземні експортні декларації у доказовій силі мають однакове значення, що й документи, складені під час проходження митного контролю і оформлення на українській стороні в пункті пропуску «Ягодин» Волинської митниці, а саме: акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу; зафіксовані дані у відомчій програмі АСМО «Інспектор»; уніфікована митна квитанція МД-1 серії ЄЄ № 0035528 від 28.01.2024р. на переміщуваний товар, за який ОСОБА_1 сплатив відповідні митні платежі.
Підстави для надання переваги експортним деклараціям як доказу в розумінні ст.495 МК України по справі не вбачаються і в оскаржуваних постановах такі не наведено.

Під час розгляду справ посадова особа Волинської митниці не навела жодних підстав, які б спростовували документи, складені під час проходження автомобілем з номерним знаком AC1097HO митного контролю і оформлення.

Також відповідач не висловив обґрунтованих заперечень стосовно доводів сторони позивача про те, що під час здійснення митного огляду, в ході якого здійснювалося фотографування фактично переміщуваного товару, інших товарів, окрім зазначених в уніфікованій митній квитанції МД-1 серії ЄЄ №0035528 від 28.01.2024р., посадовими особами митниці не виявлено.
Окрім цього, згідно бази даних АСМО «Інспектор» транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_1 слідував без пломб.
Крім цього, посадова особа Волинської митниці не надала жодної оцінки вазі товару, зазначеної в експортних деклараціях 3452 кг, та даним, зазначеним в АСМО «Інспектор», відповідно до яких вага транспортного засобу по техпаспорту - 4010 кг, а з ваговою, тобто, разом з переміщуваним товаром, - 4590 кг.
Такі вагові показники вочевидь виключають фізичне переміщення іншого товару, ніж зазначеного в уніфікованій митній квитанції МД-1 серії ЄЄ №0035528 від 28.01.2024р., у тому числі зазначеного в експортних митних деклараціях, оскільки у протилежному випадку, за версією митниці, загальна вага транспортного засобу і переміщуваного у ньому товару становила би 7842 кг (4010 + 380 + 3452).
Наведене дає підстави вважати, що експортні декларації свідчать лише про документальне оформлення зазначених у них товарів в режимі експорту, однак самі по собі ці декларації не підтверджують фізичного переміщення товарів та вивезення їх з Республіки Польща і водночас ввезення в Україну.

Отже, із врахуванням викладеного, вагомих доказів, які б прямо або опосередковано вказували на невідповідність задекларованого в експортних деклараціях товару, що фактично переміщувався в транспортному засобі з номерним знаком НОМЕР_1 , матеріали справи про порушення митних правил не містять.

Згідно фактичних обставин справи позивач ОСОБА_1 заповнив митну декларацію і подав її до митного оформлення співробітнику митниці, надав при цьому для огляду всі переміщувані товари. Співробітник митниці провів митний огляд, виписав квитанції на переміщувані товари і випустив товари, за які були сплачені митні платежі, у вільний огляд. При цьому відбувалося автоматичне зважування товарів, і в інспектора, який відповідає за роботу ваг, в інспектора митниці, який проводив митне оформлення, не виникало підстав сумніватися у вазі переміщуваного товару. Будь-якого зайвого товару автоматичні ваги митниці не зафіксували. Поставлена в митній декларації ОСОБА_1 особиста номерна печатка співробітника Волинської митниці свідчить, що всі ввезені ним товари задекларовані і пройшли митне оформлення.

Окрім цього, допитаний в судовому засіданні в якості свідка головний державний інспектор митного поста «Ягодин» ОСОБА_4 , який проводив митний огляд транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , підтвердив переміщення останнім побутової техніки та вказав, що будь-якого іншого товару в автомобілі виявлено не було, при цьому ним особисто було згенеровано необхідність виконання додаткових митних формальностей, у зв`язку з чим проводився 100-відсотковий огляд кабіни та вантажного відсіку транспортного засобу. Також відкривалась вся побутова техніка, що знаходилась в автомобілі. До ваги товару будь-яких зауважень не було, вага відповідала акту зважування. За результатами огляду було складено акт, до якого долучено фотографію.

Також суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що митний орган може отримувати інформацію від митних органів іноземних держав та виявляти такі правопорушення і притягувати винних до відповідальності, однак, для притягнення таких осіб до відповідальності повинні бути здобуті належні та достатні докази того, що таке порушення мало місце поза розумним сумнівом.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів констатує, що будь-яких достовірних та достатніх доказів переміщення позивачем товарів, які не були задекларовані, на митну територію України не надано, крім того під час митного оформлення був здійснений огляд транспортного засобу AC1097HO, яким підтверджується, що наявні у транспортному засобі товари відповідають заявленим у товаросупровідних документах, порушень митних правил не було виявлено, через що невинуватість позивача доведено поза розумним сумнівом.
Зважаючи на те, що позивач заперечує факт вчинення правопорушення; товар - безпосередні предмети порушення митних правил при перетині позивачем кордону були відсутніми, що митним органом не спростовано, тому немає достатніх законних підстав вважати, що ОСОБА_1 вчинив дії, які полягають у переміщенні товарів, що підлягали б декларуванню. 
Відповідачем не надано жодного належного, об`єктивного та обґрунтованого доказу, який би спростовував доводи позивача, та вказував на наявність у діях останнього складу порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України.

Стосовно документального оформлення результатів митного контролю у пункті пропуску «Ягодин» представник відповідача посилається на здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 42024030000000008 за ознаками ч.2 ст.364 КК України (зловживання владою або службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки), в рамках якого проводиться перевірка переміщення товару транспортним засобом з номерним знаком НОМЕР_1 .
Однак, така обставина не може розцінюватися як доказ вини позивача. Сам по собі факт здійснення досудового розслідування не доводить і не спростовує тих фактів і обставин, які підлягають встановленню в справі про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 , а саме факту переміщення останнім через митний кордон України пункт пропуску «Ягодин» Волинської митниці незадекларованого товару «автозапчастини, одяг, аксесуари, ноутбуки, інші пристрої», вартість яких станом на 28.01.2024р. становила 7442487 грн. 21 коп.

          Додатково колегія суддів враховує, що аналіз митних декларацій країні ЄС свідчить про відсутність визначення прізвища ОСОБА_1 як декларанта, представника, отримувача чи перевізника зазначених у них товарів. Дійсно, деякі з декларацій містять реквізити українського суб`єкта (Yushchuk Viktor (Nezalezhnosti 37-3 Liubomil, Volynsa req. 44301 UA)), який відповідає перевізнику ФОП ОСОБА_2 . 
Однак в такому разі, при визнанні вини перевізника в порушенні митних правил у випадку здійснення міжнародних перевезень вантажів відповідальність покладається на посадових осіб підприємства, а не на водія автомобіля.
При цьому, матеріалами справи не доведено, що водій ОСОБА_1 є посадовою особою ФОП ОСОБА_2 – перевізника в розглядуваних правовідносинах.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені у визначений спосіб.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта Волинську митницю.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.ст.271, 272, 286, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Любомльського районного суду Волинської обл. від 03.07.2025р. в адміністративній справі № 163/1065/25 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Волинську митницю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор  	

Дата складання повного судового рішення: 18.09.2025р.