ОКРЕМА ДУМКА
 
судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного СудуКалараша А. А. на ухвалу колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 вересня 2025 року у справі № 524/3366/25 (провадження № 61-10785ск25), постановленої за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 липня 2025 року у справі за позовом заступника прокурора Кременчуцької окружної прокуратури в інтересах Національної служби здоров`я України, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, внаслідок вчинення кримінального правопорушення,
 
1.           10 вересня 2025 року колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 липня 2025 року у справі № 524/3366/25, постановила ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
2.           Відмовляючи у відкритті касаційного провадження, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду керувалася тим, що касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження. 
 
3.           Із таким судовим рішенням не погоджуюсь, а тому відповідно до положень частини третьої статті 35 ЦПК України висловлюю свою окрему думку. 
 
4.           Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
5.           У статті 129 Конституції України у числі основних засад судочинства зазначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
6.           Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
 
7.           Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.
 
8.           Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
9.           Вважаю, що норма пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України щодо неможливості касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, стосується виключно судових рішень, якими вирішено спір по суті, та не поширює свою дію на процесуальні ухвали, постановлені судами першої та/або апеляційної інстанцій. 
 
10.        Отже, суд касаційної інстанції неуповноважений відмовляти у відкритті касаційного провадження з підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, якщо касаційну скаргу подано на процесуальні ухвали судів першої та/або апеляційної інстанцій, постановлених у малозначних справах.  
 
11.        Наведений підхід узгоджується із усталеною практикою, сформованою у Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду. 
 
12.        Так, ухвалою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 листопада 2024 року у справі № 759/299/24 (провадження № 61-14880ск24) відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 15 листопада 2024 року про повернення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у справі за позовом про стягнення суми боргу за договором про надання правової (професійної правничої) допомоги у розмірі 38 750,00 грн (тобто у малозначній справі).
 
13.        Ухвалою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 березня 2025 року у справі № 344/5004/24 (провадження № 61-8010ск24) відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 березня 2024 року про відмову у відкритті провадження та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року, якою ухвалу суду першої інстанції залишено без змін, у справі, предметом спору якої є скасування розрахунку зі сплати аліментів та визначення розміру заборгованості зі сплати аліментів (тобто справа також є малозначною).  
 
14.        Ухвалою від 18 січня 2024 року у справі № 695/1951/23 (провадження          № 61-150ск24) колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду визнала необґрунтованою касаційну скаргу на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 20 грудня 2023 року про повернення апеляційної скарги та відмовила у відкритті касаційного провадження на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України (тобто не з тих підстав, що касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі) у справі, предметом якої є відшкодування шкоди у розмірі 130 409,50 грн (тобто ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
 
15.        Ухвалою від 27 серпня 2025 року у справі № 760/11504/25 (провадження          № 61-10476ск25) колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду визнала необґрунтованою касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 липня 2025 року про відмову у прийнятті апеляційної скарги і повернення особі, яка її подала, та відмовила у відкритті касаційного провадження на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України (тобто не з тих підстав, що касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі) у справі, предметом якої є стягнення заборгованості у розмірі 208 741,45 грн (тобто ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
 
16.        Відтак, на моє переконання, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, розглядаючи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 липня 2025 року у справі № 524/3366/25, повинна була перевірити дотримання заявником вимог статей 390-392 ЦПК України та у разі відсутності правових підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги постановити ухвалу про відкриття касаційного провадження або визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України. 

Суддя:                                                                                            А. А. Калараш