ОКРЕМА ДУМКА
судді Верховного Суду у Касаційному цивільному суді
Пророка В. В.
 
справа № 295/6566/19 (провадження № 61-5054 св 23)
17 вересня 2025 року
м. Київ
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Калараша А. А., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., розглянув в порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана адвокатом Опанасюком Сергієм Павловичем, на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 11 листопада 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 30 березня 2023 року, і постановою від 17 вересня 2025 року: відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження; залишив без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_2 , а рішення Богунського районного суду міста Житомира від 11 листопада 2022 року у незміненій апеляційним судом частині та постанову Житомирського апеляційного суду від 30 березня 2023 року - без змін; поновив виконання зміненого постановою Житомирського апеляційного суду від 30 березня 2023 року рішення Богунського районного суду міста Житомира від 11 листопада 2022 року.
 
Водночас з рішенням колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у зазначеній частині не можу погодитисяз огляду на наступне.
 
1.           Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 червня 2023 рокувідкрите касаційне провадження у справі, зупинене виконання рішення Богунського районного суду міста Житомира від 11 листопада 2022 року до закінчення перегляду справи у касаційному порядку. Однак касаційне провадження у цій справі відкрите Верховним Судом на підставі касаційної скарги, яка належним чином не підписана уповноваженою на це особою.
 
2.           Так подана касаційна скарга  ОСОБА_2  через підсистему ЄСІТС підписана адвокатом Опанасюком С. П. як його представником.
 
3.           Водночас на підтвердження своїх повноважень як представника, адвокат Опанасюк С. П. завантажив до ЄСІТС як додаток до касаційної скарги у вигляді файлу «pdf» ордер, згенерований через «Особистий кабінет адвоката» на офіційному сайті Національної асоціації адвокатів України, у якому відсутній підпис адвоката. Інші належним чином оформлені ордери на підтвердження повноважень цього адвоката Верховному Суду на момент прийняття ухвали від 08 червня 2023 року.
 
4.           Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно із частиною першою статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права.
 
5.           Згідно із пунктами 1, 2 та 4 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV(у актуальній редакції далі - ЦПК України) основною засадою (принципом) цивільного судочинства, зокрема, є верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін.
 
6.           Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини друга та четверта статті 12 ЦПК України).
 
7.           Відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема вживає заходів для виконання учасниками судового процесу їхніх обов`язків.
 
8.           Водночас частина друга статті 2 ЦПК України передбачає, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі та визначене у частині першій цієї статті ЦПК України. Зокрема, завданням цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд цивільних справ, який в контексті вимог частини статті 12 (зокрема, рівність учасників справи щодо здійснення ними всіх процесуальних обов`язків) ЦПК України передбачає забезпечення повноцінного виконання учасниками справи їх процесуальних обов'язків, передбачених ЦПК України.
 
9.           Відповідно до положень статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система (далі - ЄСІКС - колишня ЄСІТС - Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система). ЄСІКС відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу усудовому засіданні в режимі відеоконференції (частина четверта статті 14 ЦПК України).
 
10.        Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІКС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІКС в добровільному порядку (частина шоста статті 14 ЦПК України).
 
11.        Відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 14 ЦПК України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІКС, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою ЄСІКС з використанням власного електронного підпису відповідно до умов ЦПК України.
 
12.        Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про ЄСІКС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина дев`ята статті 14 ЦПК України).
 
13.        Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням ЄСІТС, за винятком випадків, передбачених ЦПК України (згідно із частиною п`ятою статті 43 ЦПК України).
 
14.        Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина перша статті 58 ЦПК України). Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
 
15.        Частина четверта статті 62 ЦПК України передбачає, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (у актуальній редакції далі - Закон про адвокатуру).
 
16.        У разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, підписані електронним підписом відповідно до Положення про ЄСІКС та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина сьома статті 62 ЦПК України).
 
17.        Касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника (частина третя статті 392 ЦПК України).
 
18.        Адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені Законом про адвокатуру - пункт 1 частини першої статті 1 цього Закону.
 
19.        Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту (пункт 2 частини першої статті 1 Закону про адвокатуру).
 
20.        Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону про адвокатуру).
 
21.        У частині другій статті 26 Закону про адвокатуру визначено, що ордер - це письмовий документ, що у випадках, встановлених Законом про адвокатуру та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
 
22.        Рішенням Ради адвокатів України від 12 Квітня 2019 року № 41 затверджено Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги (у актуальній редакції далі - Положення № 41).
 
23.        Згідно з пунктом 4 Положення № 41 ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.
 
24.        Ордер, який видається адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням, обов`язково має містити підпис адвоката, який надає правничу (правову) допомогу на підставі цього ордера, та підпис керівника адвокатського бюро, адвокатського об`єднання і скріплений печаткою юридичної особи (абзац перший пункту 10 Положення № 41).
 
25.        29 квітня 2022 року Рада адвокатів України ухвалила рішення № 45 «Про внесення змін до Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги», яким доповнила Положення № 41, зокрема його пункт 10, новим другим абзацом наступного змісту: «Під час дії воєнного стану на території України дозволяється видача адвокатським бюро/адвокатським об`єднанням ордеру без скріплення його печаткою юридичної особи та без підпису керівника адвокатського об`єднання, адвокатського бюро. Правовідносини між адвокатом, який надає правничу (правову) допомогу на підставі цього ордера та адвокатським об`єднанням, адвокатським бюро врегульовуються внутрішніми документами цих організаційно правових форм здійснення адвокатської діяльності». Якщо адвокат звертається до суду не від адвокатського бюро або від адвокатського об`єднання, а індивідуально, то зазначена особливість реалізації пункту 10 Положення № 41 у редакції рішення Ради адвокатів України від 29 квітня 2022 року № 45 не означає виключення з ордеру такого його обов'язкового реквізиту (підпункт 12.10 пункту 12 Положення № 41) як підпис цього адвоката. Тобто обов`язковим реквізитом індивідуального ордеру адвоката залишається його власноручний підпис (у графі «Адвокат») в ордері.
 
26.        Підписання цифровим підписом за допомогою засобів ЄСІТС доданого до створеного в підсистемі «Електронний суд» документа файлу, що містить зображення заповненого бланку ордера, засвідчує надсилання цього додатку відповідним користувачем ЄСІТС та підтвердження ним відповідності електронної копії доданого ордера його оригіналу в паперовій формі, проте не прирівнює таку дію до видачі адвокатом ордера в електронній формі шляхом створення електронного документа встановленої форми.
 
27.        Аналогічні висновки містяться, зокрема у постановах Верховного Суду від 15 березня 2024 року у справі № 380/16075/22 (провадження № К/990/26917/23), від 29 лютого 2024 року у справі № 466/76/22 (провадження № К/990/33701/22), від 07 грудня 2023 року у справі № 466/862/22 (провадження № К/990/33718/22), від 07 лютого 2023 року у справі № 466/487/22 (провадження № К/990/33710/22) та від 22 грудня 2022 року у справі № 450/569/22 (провадження № К/990/25805/22). Також, наприклад, в ухвалах Верховного Суду від 02 березня 2023 року у справі № 522/14112/22 (провадження № К/990/6305/23), від 07 лютого 2023 року у справі № 466/77/22 (провадження № К/990/25807/22).
 
28.        Відповідно до пункту 2 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.
 
29.        Враховуючи вище зазначене, наданий разом з касаційною скаргою Верховному Суду адвокатом Опанасюком С. П. ордер не відповідає вимогам законодавства щодо його належного оформлення, у зв'язку з чим він не може підтверджувати його повноваження з представництва ОСОБА_2 у цій справі відповідно до вимог ЦПК України, що вказує на невиконання вимог частини третьої статті 392 ЦПК України та вимагає застосування пункту 2 частини першої статті 396 ЦПК України.
 
30.        Особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна надати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 43 ЦПК України (згідно із частинами першою та другою статті 398 ЦПК України).
 
31.        Згідно із статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
 
32.        ЄСПЛ зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania, заява № 28342/95, п. 61).
 
33.        Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення ЄСПЛ від 29 листопада 2016 року у справі «Греко-католицька парафія міста Лупені та інші проти Румунії» («Lupeni Greek Catholic Parish and Others v. Romania», заява № 76943/11, п. 123).
 
34.        Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення ЄСПЛ від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства» («S.W. v. The United Kingdom», заява № 20166/92, п. 36).
 
35.        Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає не тільки виконуваність судових рішень, а й стабільність правового регулювання. Завданням правозастосовчої практики є, серед іншого, формування такого застосування норм права, яке забезпечує рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права, що поліпшує громадське сприйняття справедливості, а також підвищує довіру до відправлення правосуддя.
 
36.        Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 17 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (в актуальній редакції далі - Закон про судоустрій) єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.
 
37.        Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (частина перша статті 36 Закону про судоустрій).
 
38.        Вищезазначений принцип правової визначеності є елементом забезпечення завдань цивільного судочинства, визначених у частині першій статті 2 ЦПК України.
 
39.        Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2024 року ця справа була призначена до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Мною вже була висловлена окрема думка до цієї ухвали із зазначенням відповідних висновків щодо необхідності закриття касаційного провадження у цій справі.
 
40.        11 жовтня 2024 року до Верховного Суду через підсистему ЄСІКС «Електронний суд» до Верховного Суду надійшла заява представника ОСОБА_2 щодо незгоди зі змістом правових висновків вищезазначеної моєї окремої думки від 07 жовтня 2024 року, у якій, крім іншого, Опанасюк С. П. вказує на те, що такі мої висновки є недопустимими та можуть свідчити про мою недобросовісність та упередженість, зокрема оскільки в ухвалі від 08 червня 2023 рокудослівно не було вказано про необхідність привести наданий ним ордер у відповідність до вимог законодавства. Водночас жодних заяв про відвід мене як судді у цій справі ОСОБА_2 та його представник не заявляли. Також саме до цієї заяви адвокат додав належним чином оформлений ордер на його представництво інтересів ОСОБА_2 .
 
41.        Із аналогічних зазначеним вище підставам до Верховного Суду 15 жовтня 2024 року через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС у відповідності до статті 185 ЦПК України надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Гуртовенка Р. М. про закриття цього касаційного провадження у справі.
 
42.        По-перше, ЦПК України не передбачає такий вид процесуальних документів як заперечення сторони на окрему думку судді, так само як і процесуальні дебати судді Верховного Суду з учасниками справи щодо його окремою думки.
 
43.        По-друге, прийняття Верховним Судом до розгляду ордеру, доданого до зазначеної заяви  ОСОБА_2 від 11 жовтня 2024 року, його професійним представником - адвокатом, не узгоджується із вимогами статті 398 ЦПК України, що, у свою чергу може поставити під сумнів іншої сторони спору дотримання Верховним Судом передбачених статтею 2 ЦПК України принципів змагальності та рівності сторін у цій справі, а відтак - й верховенство права.
 
44.        По-третє, відсутність в ухвалі Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху певних конкретних вказівок на недоліки касаційної скарги не нівелює їх та не наділяють їх відповідністю вимогам ЦПК України.
 
45.        Тим не менш, мною 21 жовтня 2025 року у цій справі через відповідну позицію, висловлену в окремій думці від 07 жовтня 2024 року, була заявлена заява про самовідвід з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності її розгляду. Водночас колегія суддів ухвалою від 30 жовтня 2024 року відмовила у задоволенні цієї заяви. На мою думку правильним було б цю заяву про самовідвід задовольнити, про що я зазначив в окремій думці від 30 жовтня 2024 року.
 
Оскільки моя думка щодо помилкового відкриття касаційного провадження у цій справі із зазначених вище підстав не змінилася, з огляду на викладене вважаю, що зазначене клопотання ОСОБА_1 підлягало задоволенню, а касаційне провадження, відкрите за касаційною скаргою  ОСОБА_2 , поданою адвокатом Опанасюком С. П., на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 11 листопада 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 30 березня 2023 року, підлягало закриттю.

Суддя                                                                                                                 В. В. Пророк