ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/1137/25                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Олена ЛУКАШОВА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 жовтня 2025 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого:          Бєлової Л.В.,
суддів:                    Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Керімова К.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "МЛИБОР" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Чернігівської окружної прокуратури до Приватного акціонерного товариства "МЛИБОР", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області, Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Чернігівської міської ради, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року Чернігівська окружна прокуратура звернулася до суду з позовом, в якому просила:
визнати протиправною бездіяльність Приватного акціонерного товариства "Млибор" у вигляді незабезпечення готовності захисної споруди цивільного захисту (сховища) №95002 до використання за призначенням у відповідність до "Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту", затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України № 579 від 09.07.2018;
зобов`язати Приватне акціонерне товариство "Млибор" вчинити дії, спрямовані на приведення у стан готовності захисної споруди цивільного захисту (сховища) №95002 з метою використання її за призначенням у відповідність до "Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту", затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України № 579 від 09.07.2018.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Приватного акціонерного товариства "МЛИБОР" у вигляді незабезпечення готовності захисної споруди цивільного захисту (сховища) №95002 до використання за призначенням у відповідність до "Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту", затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України № 579 від 09.07.2018.
Зобов`язано Приватне акціонерне товариство "МЛИБОР" вчинити дії, спрямовані на приведення у стан готовності захисної споруди цивільного захисту (сховища) №95002 з метою використання її за призначенням у відповідність до "Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту", затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України № 579 від 09.07.2018. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що ПрАТ «Млибор» постійно вживає заходів щодо приведення захисної споруди у готовність до використання за призначенням, а саме: проводиться поточний ремонт, контролюється справність комунікацій, бомбосховище відповідає Вимогам щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України № 579 від 09.07.2018.
Також апелянт зазначає, що при проведенні останньої перевірки складено Акт від 10.10.2024, в якому надані відповідні рекомендації щодо приведення захисної споруди у готовність до використання за призначенням. Наступна перевірка мала відбутись в січні 2025 року, але не відбулась, тому ПрАТ «Млибор» на підтвердження виконання вказаних рекомендацій надано до суду першої інстанції письмові докази виконання всіх рекомендацій.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "МЛИБОР" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Чернігівської окружної прокуратури до Приватного акціонерного товариства "МЛИБОР", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області, Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Чернігівської міської ради, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Чернігівська окружна прокуратура відзив на апеляційну скаргу не подала. 
Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2025   року призначено справу до апеляційного розгляду в судовому засіданні на 15 жовтня 2025 року.
Представник відповідача (апелянта) у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Представник Чернігівської окружної прокуратури - Шевченко Олена Вікторівна у судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, просила її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Представник прокуратури повідомила, що суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги надані відповідачем докази на підтвердження виконання рекомендацій актів оцінки готовності захисної споруди, оскільки до повноважень суду не належить визначення оцінки стану готовності захисної споруди до використання за призначенням.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника прокуратури, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, за адресою вул. Елеваторна, буд. 1, м. Чернігів знаходиться захисна споруда цивільного захисту №95002 загальною площею 257,4 м2, місткістю 200 осіб, дата вводу в експлуатацію 29.12.1982.
На захисну споруду цивільного захисту №95002 виготовлено паспорт.
Споруда цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №95002 знаходиться на балансі Приватного акціонерного товариства "Млибор".
Згідно з актами оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту (сховища, протирадіаційного укриття №95002) від 31.08.2023, від 21.11.2023, від 29.02.2024, від 21.05.2024, від 17.07.2024, від 10.10.2024, захисна споруда оцінена, як обмежено готова до використання за призначенням.
Головне управління ДСНС України у Чернігівській області листом від 15.01.2025 № 70 13 01-148/70 13 повідомило заступнику керівника Чернігівської окружної прокуратури, що про усунення порушень, які зазначені в Актах оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту №95002 за ІІІ та ІV квартал 2024 року не повідомлялось.
Оскільки балансоутримувач вказаного укриття не вжив заходів щодо приведення його у готовність до використання за призначенням, прокурор звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що у цьому випадку звернення прокурора до суду у порядку адміністративного судочинства має на меті захист суспільного інтересу територіальної громади, який збігається з інтересом держави, а тому за відсутності державного органу, уповноваженого на звернення з відповідним позовом до суду, позивач діє відповідно до вимог статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України та частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру".
Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач не надав до суду належних доказів про те, що захисна споруда цивільного захисту №95002 за результатом оцінки стану готовності визнана готовою до використання за призначенням.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За нормами статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про оборону України" оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони.
Згідно з положеннями статті 3 Закону України "Про оборону України" підготовка держави до оборони в мирний час, серед іншого, включає: забезпечення готовності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту об`єктів критичної інфраструктури до виконання завдань цивільного захисту в особливий період, зокрема у воєнний час, з урахуванням норм міжнародного гуманітарного права.
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 2 Кодексу цивільного захисту України захисні споруди цивільного захисту - інженерні споруди, призначені для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів. До захисних споруд цивільного захисту належать сховища та протирадіаційні укриття, а також споруди подвійного призначення.
Пунктом 2 частини першої статті 21 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що громадяни України мають право на забезпечення засобами колективного та індивідуального захисту та їх використання.
Згідно із частиною четвертою статті 32 Кодексу цивільного захисту України для вирішення питань щодо укриття категорій населення, визначених частиною третьою цієї статті, центральні органи виконавчої влади, інші органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання та інші юридичні особи завчасно створюють фонд захисних споруд цивільного захисту.
Потреба у фонді захисних споруд цивільного захисту визначається із розрахунку необхідності укриття всіх категорій населення за місцем роботи та за місцем проживання, а також інших категорій населення за місцем тимчасового перебування, у визначених законодавством випадках.
Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу II "Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту", затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.2018 №579 (далі - Вимоги), споруди фонду захисних споруд мають утримуватися та експлуатуватися у стані, що дозволяє привести їх у готовність до використання за призначенням у визначені законодавством терміни. Під час експлуатації захисних споруд не допускається виконання заходів, що знижують їх захисні властивості, надійність та безпеку.
Балансоутримувач, відповідно до норм цих Вимог, забезпечує утримання, контроль за станом, проведення перевірок, технічного обслуговування, поточних та капітальних ремонтів конструктивних елементів, спеціального обладнання, інженерних мереж та систем життєзабезпечення захисних споруд під час усього періоду використання сховищ у режимі ПРУ (пункт 6 Розділу VIII Вимог).
Відповідно до пункту 1, 2 глави 2 розділу VI Вимог для забезпечення готовності захисних споруд до використання за призначенням їх балансоутримувачі здійснюють оцінку стану їх готовності, організовують періодичні огляди стану захисних споруд, перевірку працездатності їх основного обладнання, планують і проводять технічне обслуговування обладнання та систем життєзабезпечення захисних споруд.
Оцінка стану готовності захисних споруд (далі - оцінка стану готовності) здійснюється щороку з метою виявлення недоліків у стані утримання та експлуатації захисних споруд, передбачення заходів щодо приведення захисної споруди в готовність до використання за призначенням. Крім того, оцінка стану готовності здійснюється в таких випадках:
у разі проведення технічної інвентаризації захисної споруди як об`єкта нерухомого майна;
у разі підготовки пропозицій щодо подальшого використання захисної споруди;
після пожеж, аварій, катастроф та інших надзвичайних ситуацій, що могли негативно вплинути на технічний стан захисної споруди;
у разі здійснення ДСНС заходів державного нагляду (контролю) за станом готовності захисних споруд відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - нагляд).
За результатами оцінки стану готовності складається акт оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту за формою, згідно з додатком 11 до цих Вимог. Результати оцінки стану готовності, отримані під час нагляду, враховуються під час складання документів (актів, приписів) за його результатами (пункт 4 глави 2 Розділу VI Вимог).
Пунктами 5, 6 глави 2 розділу VI Вимог визначено, що залучення фахівців структурних підрозділів із питань цивільного захисту міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, органів і підрозділів ДСНС до оцінки стану готовності, проведення інших обстежень захисних споруд (за винятком оцінки стану готовності під час нагляду) здійснюється за зверненням балансоутримувача. Про проведення перевірки працездатності обладнання захисних споруд, їх оглядів та оцінки стану готовності робиться запис у журналі перевірки сховища (протирадіаційного укриття), форму якого наведено в додатку 12 до цих Вимог.
Відповідно до пункту 8 глави 2 Розділу VI Вимог під час оцінки стану готовності перевіряються:
загальний стан приміщень, входів, оголовків аварійних виходів, гідроізоляції, повітрозабірних і витяжних каналів, обвалування окремо розташованих і підсипки покриття у вбудованих захисних спорудах, покрівлі та бічних поверхонь гірничих виробок, кріплень і захисно-герметичних перемичок (зовнішнім оглядом);
двері (ворота, ставні), механізми задраювання, захисні пристрої, системи вентиляції, водопостачання, каналізації, електропостачання, зв`язку, автоматики та іншого інженерного обладнання (випробуванням на працездатність);
температура і відносна вологість повітря всередині захисної споруди;
наявність і стан засобів пожежогасіння;
герметичність захисної споруди, справність ДЕС, експлуатація в режимі захисної споруди протягом 6 годин з перевіркою роботи в режимі чистої вентиляції і фільтровентиляції (у сховищах).
За результатами оцінки стану готовності захисну споруду може бути визнано як готову, обмежено готову або неготову до використання за призначенням. Захисна споруда вважається обмежено готовою або неготовою, якщо вона має хоча б один із недоліків, зазначених в основних недоліках в утриманні захисних споруд, що погіршують стан їх готовності, наведених у додатку 13 до цих Вимог. У разі відсутності таких недоліків захисна споруда вважається готовою до використання за призначенням (пункт 9 глави 2 Розділу VI Вимог).
Отже, утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням покладається на суб`єктів господарювання, на балансі яких вони перебувають, за рахунок власних коштів, що передбачено пунктом 8 статті 32 Кодексу цивільного захисту України та пунктом 9 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 №138.
Згідно з актами оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту (сховища, протирадіаційного укриття №95002) від 31.08.2023, від 21.11.2023, від 29.02.2024, від 21.05.2024, від 17.07.2024, від 10.10.2024, захисна споруда оцінена, як обмежено готова до використання за призначенням.
При цьому, Приватне акціонерне товариство "Млибор", як балансоутримувач захисної споруди цивільного захисту №95002, не позбавлене можливості звернення до органів і підрозділів ДСНС щодо оцінки стану готовності, проведення інших обстежень захисних споруд, для належного виконання обов`язку покладеного на останнього.
Проте, як правильно зазначено судом першої інстанції, відповідач не надав до суду належних доказів, що захисна споруда цивільного захисту №95002 за результатом оцінки стану готовності визнана готовою до використання за призначенням.
Доводи апелянта про те, що до суду надані докази на підтвердження виконання рекомендацій актів оцінки готовності захисної споруди є безпідставними, оскільки до повноважень суду не належить визначення оцінки стану готовності захисної споруди до використання за призначенням.
Отже, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст.    243,    315,    316,    322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд
П О С Т АН О В И В:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "МЛИБОР" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 20 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя                                                                      Л.В. Бєлова

Судді                                                                                          Н.В. Безименна,

                                                                                                                                                                                                                          А.Ю. Кучма