Дата документу  Справа № 317/2491/24 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №317/2491/24                         Головуючий в 1 інст. Громова І.Б.
Провадження №33/807/96/25                                 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2025 року                                                місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 11 червня 2024 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює в БО «БФ Хеппі Кідс», є волонтером, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,
стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 грн. 

Згідно з постановою суду, 04 травня 2024 року о 11 год. 53 хв. на а/д Наталівка – Гасанівка, ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 (належність – ОСОБА_1 ), у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці за допомогою приладу алкотестер «Drager 6810» зі згоди водія, результат: 1,81 проміле, тест №1668. Водія від керування транспортним засобом відсторонено, автомобіль припаркований без порушень ПДР. Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. 

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що виклики до суду він не отримував, судові повістки за місцем реєстрації йому не надходили, смс-повідомлення через інші засоби зв`язку він теж не отримував.
Зауважує, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Вказує, що він не керував транспортним засобом та не був водієм, а транспортним засобом керувала його жінка - ОСОБА_2 .
Наголошує, що працівники поліції не роз`яснили йому для чого саме він повинен був пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, не роз`яснили йому його права та не надали можливості скористатися юридичною допомогою.
Також, апелянт посилається на те, що працівники поліції не роз`яснили йому порядок проходження огляду, наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та наслідки незгоди або згоди з результатами.
Посилається на те, що відеозаписи події здійснено вибірково, в самому протоколі не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис та не вказані будь-які дані щодо моделі та номеру технічного засобу.

В судове засідання, призначене на 05 вересня 2025 року особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності -  ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Яркін М.С., не з`явились, про день та час судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином.
На адресу Запорізького апеляційного суду від захисника-адвоката Яркіна М.С. надійшла клопотання про розгляд справи без його участі.
З урахуванням викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 та його захисника –адвоката Яркіна М.С., що узгоджується з положеннями ст.294 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №593795 від04 травня 2024 року, з якого убачається, що 04 травня 2024 року о 11 год. 53 хв. на а/д Наталівка – Гасанівка, ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 (належність – ОСОБА_1 ), у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці за допомогою приладу алкотестер «Drager 6810» зі згоди водія, результат: 1,81 проміле, тест №1668. Водія від керування ТЗ відсторонено, автомобіль припаркований без порушень ПДР. Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;
- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого убачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння очей. Огляд проводився за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810. В результатах огляду зазначено, що проба позитивна – 1, 81 % проміле. З результатами огляду ОСОБА_1 погодився, що підтверджується підписом останнього;
- у роздруківці Alcotest Drager 6810 від 04 травня 2024 року №1668;
- у направленні на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04 травня 2024 року;
- у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №618606 від 04 травня 2024 року, винесеної щодо ОСОБА_1 за порушення ПДР;
- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.
Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.
Як зазначено в оскаржуваній постанові суду, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 провину визнав, просив суворо не карати.
Як зазначено вище, в судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Яркін М.С., не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином, від захисника-адвоката Яркіна М.С. надійшла заява про розгляд справи без участі. 
На думку суду апеляційної інстанції, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідаючи на доводи апелянта про те, що виклики до суду він не отримував, судові повістки за місцем реєстрації йому не надходили, смс- повідомлення через інші засоби зв`язку він теж не отримував, то суд апеляційної інстанції зазначає про таке.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 , судом направлялась судова повістка за адресою: АДРЕСА_1 , що вказана у протоколі про адміністративне правопорушення, з викликом до суду на 30 травня 2024 року, яка повернулась до суду з відміткою «вручено особисто».
Також, в матеріалах справи міститься розписка про повідомлення ОСОБА_1 про дату судового засідання, яке призначене на 11 червня 2024 року на 09:30 годин, де міститься особистий підпис ОСОБА_1 . 
Згідно з довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» від 30 травня 2024 року, ОСОБА_1 отримав повідомлення у додаток «Viber» про розгляд справи про адміністративне правопорушення, призначеного на 11 червня 2024 року, 30 травня 2024 року 09:46:26, тобто завчасно до дати та часу розгляду справи. 
Окрім того, зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 брав безпосередню участь під час розгляду справи в суді першої інстанції, що свідчить про його обізнаність щодо дати, часу та місця розгляду справи, а доводи апелянта про те, що він не отримував жодні виклики до суду є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами. Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав у день її винесення, про що свідчить його розписка.
При апеляційному розгляді ОСОБА_1 забезпечена можливість реалізувати всі свої процесуальні права, зокрема і право на захист, за клопотанням сторони захисту апеляційний розгляд справи неодноразово відкладався, проте, до суду апеляційної інстанції останній не з`явився, висновки суду першої інстанції апелянтом не спростовані.
Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що він не керував транспортним засобом та не був водієм, а транспортним засобом керувала його жінка - ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції вважає не переконливими та такими, що суперечить фактичним обставинам справи.
З долученого до протоколу відеозапису убачається, що водієм транспортного засобу Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 був саме ОСОБА_1 , який знаходився за кермом транспортного засобу, а поруч на переднього пасажирському сидінні знаходилась його дружина – ОСОБА_2 .
При цьому, працівниками поліції ОСОБА_1 було повідомлено про причину зупинки, а саме вказано, що транспортний засіб під його керуванням було зупинено через те, що він, як водій, поза межами населеного пункту не вмикав світло фар та не був пристебнутий паском безпеки.
Сам ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не заперечував факту керування транспортним засобом, а навпаки поводив себе як водій цього транспортного засобу.
Жодного разу дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не повідомляла працівникам поліції про те, що саме вона була водієм транспортного засобу Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 . 
Отже, сумнівів в тому, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 , у суду апеляційної інстанції не виникає, оскільки вказані обставини в повній мірі доведено належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи.
До версії ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом керувала ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції ставиться критично, оскільки така версія спростовується наявними доказами, вказаними вище.
Об`єктивних даних про те, що транспортним засобом керувала інша особа, в матеріалах справи немає.
Будь-яких клопотань щодо виклику працівників поліції або витребування будь-якої інформації на підтвердження доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 не заявляв.
В свою чергу, суд не вправі за власною ініціативою збирати докази.
Стосовно доводів ОСОБА_1 , викладених в апеляційній скарзі, щодо порушення працівниками поліції порядку проведення його огляду на стан сп`яніння, оскільки, як стверджує апелянт, поліцейські не роз`яснили йому порядок проходження огляду, наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та наслідки незгоди або згоди з результатами, суд апеляційної інстанції зазначає таке. 
Відповідно до вимог ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
З відеозапису події убачається, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений у зв`язку із виявленням у останнього ознак алкогольного сп`яніння, про що його було повідомлено в ході спілкування з працівниками поліції, та запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився. Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проходив на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6810. Результат огляду на стан сп`яніння, проведеного щодо ОСОБА_1 – 1,81 % проміле, що підтверджується роздруківкою тестування на алкоголь за допомогою спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6810 від 04 травня 2024 року №1668. Результати огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810, ОСОБА_1 не оспорював, що підтверджується відеозаписом події та Актом огляду на стан сп`яніння, де у графі «з результатами згоден» стоїть підпис ОСОБА_1 , а тому підстав для направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу у працівників поліції не було.
До протоколу про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 теж не було жодних зауважень.
Відомостей про те, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу та оспорював ці результати в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає, а тому суд апеляційної інстанції не убачає в діях працівників поліції порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, який передбачений ст.266 КУпАП.
В свою чергу, згідно з положеннями п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки у нього були виявлені певні ознаки такого сп`яніння. В подальшому наявність у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння підтверджено при огляді за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810 на місці зупинки транспортного засобу.
Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Також, апеляційний суд не погоджується з доводами ОСОБА_1 , викладеними в апеляційній скарзі, про те що відеозаписи події здійснено вибірково, з огляду на таке.
Право поліцейського на фото та відеофіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.
З самого відеозапису є очевидним, що цей запис здійснювався працівниками поліції, які оформлювали адміністративний матеріал.
Ніким не заперечується того факту, що події за участю ОСОБА_1 , що зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце, та відносяться саме до цієї справи.
Більш того, вказаний відеозапис не є єдиним доказом у справі, цей запис узгоджується з іншими доказами, на які послався суд в своїй постанові.
Відомостей про те, що відеофіксація здійснювалась за допомогою недозволенного технічного засобу чи з порушенням вимог закону, в матеріалах справи немає.
Також, на думку суду апеляційної інстанції не є слушними і доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не роз`яснили йому його права та не надали можливості скористатися юридичною допомогою, з огляду на таке.
З протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що ОСОБА_1 під час складання протоколу роз`яснювались його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, та повідомлено про розгляд справи в суді першої інстанції, що підтверджується підписом останнього.
Більше того, відеозаписом події також зафіксовано, що працівниками поліції були роз`яснені ОСОБА_1 його права та обов`язки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Порушень з боку поліцейських, які б тягли за собою визнання доказів недопустимими, не убачається.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Те, щов самому протоколі не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис та не вказані будь-які дані щодо моделі та номеру технічного засобу (на що звертає увагу апелянт), на думку суду апеляційної інстанції, само по собі жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції та не вказує на безпідставність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Даних про те, що ОСОБА_1 оспорював відомості, зазначені у протоколі, в матеріалах справи відсутні.
Всі докази, додані до протоколу, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Достовірність цих доказів апелянтом у встановленому законом порядку не спростовано.
Вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 11 червня 2024 року стосовно  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                        С.В. Дадашева