П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/8452/25 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М. 
Суддя-доповідач:  Драчук Т. О. 
22 жовтня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Драчук Т. О. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Полотнянка Ю.П. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в березні 2025 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 06.12.2024 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
- зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників ОСОБА_1 періоди роботи з 03.03.1989 по 24.04.1992; з 29.04.1992 по 19.01.1999; з 22.02.1999 по 09.01.2001; з 01.03.2001 по 11.02.2008; з 12.02.2008 по 10.04.2009; з 03.04.2013 по 31.10.2013, з 14.01.2014 по 31.03.2016, з 01.04.2016 відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 .
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.11.2024 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 05.12.2024 № 064150016990 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах по Списку № 2, періоди роботи з 03.03.1989 по 24.04.1992, з 29.04.1992 по 19.01.1999, з 22.02.1999 по 09.01.2001, з 02.07.2001 по 11.02.2008, з 02.07.2001 по 16.07.2002, з 04.04.2013 по 31.10.2013, з 14.01.2014 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 04.10.2024 і повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та призначити йому з 03.10.2024 пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням стажу, який зараховується за цим рішенням.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в сумі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в сумі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій  апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 03.04.2013 по 31.10.2013, з 14.01.2014 по 31.03.2016 та з 01.04.2016 по 04.10.2024 згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.10.2024 №385, оскільки характер виконуваних робіт та посада, що зазначено в довідці, не відповідає розділу ХХХІІІ Постанови КМУ від 24.06.2016 №461.
Відповідно до вказаної Постанови передбачено посаду „електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки”. 
Апелянт зазначає, що під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах обов`язково мають бути підтверджені результатами атестації робочих місць за умовами праці вимоги, передбачені відповідною позицією Списків.
Дія Списків №1 і №2, затверджена відповідними Постановами КМУ чинними на період роботи, зокрема, Постановою №461 від 24.06.2016 р., а тому в довідці про підтвердження пільгового стажу для призначення пенсії, посада повинна бути зазначена у точній відповідності передбаченій позицією, пунктом, розділом вказаної Постанови „Про затвердження списків виробництв робіт професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсії за віком на пільгових умовах”, із зазначенням характеру виконуваних робіт. Отже, право на таку пенсію мають лише електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки.
Також, в результаті розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки від 05.03.1989 НОМЕР_1 з 03.03.1989 по 24.04.1992, оскільки в записі про звільнення наявне виправлення в даті звільнення з роботи. Період з 01.03.2001 по 01.07.2001 не зараховано у зв`язку з відсутністю даних в реєстрі застрахованих осіб. 
Таким чином, підтверджений належними документами страховий стаж становить 32 роки 00 місяців 01 день. Пільговий стаж за Списком №2 не визначено. Інші документи, відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993р. № 637 відсутні.
З огляду на викладене, апелянт вважає, що рішенням Головного управління Пенсійного фронду України в Миколаївській області від 05.12.2024 № 064150016990 позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058 в зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи.
Крім того, враховуючи принцип екстериторіальності, рішення про відмову в результаті розгляду заяви позивача та наданих документів щодо призначення пенсії за віком виносилося структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області. 
Отже, Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не приймалось рішення по суті заяви позивача про призначення пенсії, відтак відповідальним за опрацювання заяви та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду - Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про зобов`язання вчинити дії саме Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
09.07.2025 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача, в якому просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Крім того, в прохальній частині апеляційної скарги представник апелянта просить суд здійснити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, а саме стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу, які полягають у складенні та поданні до  суду відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 3000 грн.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм  матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду - скасувати, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою від 27.11.2024 про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 05.12.2024 № 064150016990 відмовлено у призначенні пенсії, з огляду на наступне:
- до страхового стажу не зараховано періоди роботи, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 05.03.1989: з 03.03.1989 по 24.04.1992, оскільки в записі про звільнення наявне виправлення в даті на звільнення; протягом березня — липня 2001 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про трудові відносини. Вищевказаний період зараховано до страхового стажу роботою на іншому підприємстві та за даними реєстру застрахованих осіб; 
- до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 03.04.2013 по 31.10.2013, з 14.01.2014 по 31.03.2016 та з 01.04.2016 по 04.10.2024, згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.10.2024 № 385, оскільки інформацію щодо характеру виконувальних робіт. яка зазначена в довідці, не відповідає постанові Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461. Будь-яких уточнюючих або підтверджуючих документів не надано. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 передбачено посаду - електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки. Одночасно, в наказах про затвердження підсумків атестації робочих місць за умовами праці від 15.08.2011 №47, від 06.09.2016 №128 та від 06.09.2021 №25, підтверджено право на пільгових умовах за посадою "електрогазозварник". Переліки робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення до вищевказаних наказів про атестації робочих місць за умовами праці, не надано.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 06.12.2024 № 305901 позивача повідомлено про відмову у призначення пенсії за віком. (а.с. 10-11)
Позивач, не погоджуючись з діями пенсійного органу, звернувся з адміністративним позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості (зазначені неповні чи неточні відомості) про роботу працівника у певний період, то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, на підставі яких можна дійти висновку, де і протягом якого періоду працював працівник. 
При цьому, суд зауважив, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
Щодо атестації робочих місць, суд зазначив, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.
Враховуючи вищевикладене, суд вказав, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).
З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2.
Отже, не надання документів про атестацію робочого місця або надання не повного пакету документів не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Суд першої інстанції встановив, що в трудовій книжці позивача від 05.03.1989 серії НОМЕР_1 (а.с.15-16) та довідках КУ "Трудовий архів Чуднівської міської ради" від 07.09.2003 № 05-04/Б-730 (а.с. 20), ТОВ "Галіївський маслозавод" від 04.10.2024 (а.с. 22) містяться записи про періоди роботи позивача:
- з 03.03.1989 по 24.04.1992 в Чуднівському райагрострої електрогазозварником 4 розряду;
- з 29.04.1992 по 19.01.1999, з 22.02.1999 по 09.01.2001, з 02.07.2001 по 11.02.2008 в ВАТ "Галіївському маслозаводі ім. В.Ф. Мазуркевича" на посаді зварювальника ІІІ розряду та електрогазозварника 3, 4 та 5 розряду (а.с. 20);
- з 02.07.2001 по 16.07.2002 в АТЗТ "Фаворит" електрогазозварником 4 розряду;
- з 04.04.2013 по 31.10.2013, з 14.01.2014 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 04.10.2024 в ТОВ "Галіївський маслозавод" електрогазозварником.
Також, позивачем надано документи, які підтверджують атестацію робочих місць позивача.
В розділі ХХХІІІ Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою КМ України від 24.06.2016 № 461 зазначені крім інших, такі професії, як електрогазозварники, електрозварники. Вказані професії були зазначені також у Списку № 2, затвердженому, постановами КМ України від 16.01.2003 № 36, від 11.03.1994 № 162.
В свою чергу, суд першої інстанції вказав, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірні записи у трудовій книжці є недійсними та недостовірними.
Отже, надаючи оцінку викладеному, суд першої інстанції дійшов висновку, що  про наявність підстав для зарахування періодів роботи з 03.03.1989 по 24.04.1992, з 29.04.1992 по 19.01.1999, з 22.02.1999 по 09.01.2001, з 02.07.2001 по 11.02.2008, з 02.07.2001 по 16.07.2002, з 04.04.2013 по 31.10.2013, з 14.01.2014 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 04.10.2024 до стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2.
Таким чином, оскільки на момент звернення з заявою позивачу виповнилось 55 років, стаж роботи становить понад 30 років, з них 12,6 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 05.12.2024 № 064150016990 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах по Списку № 2, вказані вище спірні періоди роботи та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 і призначити йому з 03.10.2024 пенсію за віком на пільгових умовах, з урахуванням стажу, який зараховується за цим рішенням.
Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої робот.
Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".
З матеріалів справи, а саме рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 05.12.2024 судом встановлено, що за результатами поданої позивачем заяви про призначення пенсії та доданих документів, пенсійним органом:
- до страхового стажу не зараховано періоди роботи, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 05.03.1989: з 03.03.1989 по 24.04.1992, оскільки в записі про звільнення наявне виправлення в даті на звільнення; протягом березня — липня 2001 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про трудові відносини. Вищевказаний період зараховано до страхового стажу роботою на іншому підприємстві та за даними реєстру застрахованих осіб; 
- до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 03.04.2013 по 31.10.2013, з 14.01.2014 по 31.03.2016 та з 01.04.2016 по 04.10.2024, згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.10.2024 №385, оскільки інформацію щодо характеру виконувальних робіт. яка зазначена в довідці, не відповідає постанові Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461. Будь-яких уточнюючих або підтверджуючих документів не надано. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 передбачено посаду - електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки. Одночасно, в наказах про затвердження підсумків атестації робочих місць за умовами праці від 15.08.2011 №47, від 06.09.2016 №128 та від 06.09.2021 №25, підтверджено право на пільгових умовах за посадою "електрогазозварник". Переліки робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення до вищевказаних наказів про атестації робочих місць за умовами праці, не надано.
Тобто, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області встановило, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 32 роки 0 місяців 01 день, а пільговий стаж за Списком №2 - не визначено.
З огляду на викладене, пенсійний орган дійшов висновку про відсутність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи в шкідливих та важких умовах праці.
При цьому, як вбачається з вказаного рішення, відповідачем взагалі не надано оцінку підставам незарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 03.03.1989 по 24.02.1992,  29.04.1992 по 19.01.1999, з 22.02.1999 по 09.01.2001, з 01.03.2001 по 01.07.2001, з 02.07.2001 по 11.02.2008,  з 12.02.2008 по 10.04.2009.
Визначаючись щодо доводів апеляційної скарги в частині незарахування  до страхового стажу періоду роботи позивача з 03.03.1989 по 24.04.1992 згідно трудової книжки від 05.03.1989 НОМЕР_1 , оскільки в записі про звільнення наявне виправлення в даті звільнення з роботи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного   трудового   стажу при   відсутності   трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою   Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж   встановлюється   на підставі   інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку №637).
Отже, надаючи оцінку викладеному, суд зауважує, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.
Порядок ведення трудових книжок на час виникнення спірних правовідносин регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР №162 від 20.06.1974 (далі - Інструкція).
Згідно з п. 2.3 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Згідно пункту п.п. б п. 2.17 Інструкції передбачено, що всі записи в трудовій книжці за місцем роботи вносяться окремою строкою з посиланням на дату, номер і найменування відповідних документів.
Аналогічні положення містяться в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.
Отже, записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем.
Досліджуючи зміст трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 в розрізі заявлених доводів апеляційної скарги, судом встановлено, що 03.03.1989 позивача прийнято на посаду електрогазозварювальника по 4 розряду Чуднівського райагробуду згідно наказу №5 від 01.03.1989 та звільнено з посади по переведенню  24.04.1992 згідно наказу №9 від 15.04.1992.
Як свідчить запис №5 трудової книжки позивача 29.04.1992 позивача прийнято на посаду  зварювальника по ІІІ розряду в ВАТ «Галіївський маслозавод ім. В.Ф. Мазуркевича», що також підтверджується архівною довідкою КУ «Трудовий архів Чуднівської міської ради» (а.с. 10).
З огляд на викладене, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про внесення записів до трудової книжки позивача з порушеннями вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, оскільки  неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.
Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.
Колегія суддів зауважує, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій документації та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності таких даних.
При цьому, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової документації.
Отже, з огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про протиправність рішення пенсійного органу в частині незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 03.03.1989 по 24.04.1992, а тому в цій частині доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Щодо висновків суду першої інстанції в частині зарахування до пільгового стажу позивача спірних періодів роботи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення")
Кабінетом Міністрів України постановою № 637 від 12 серпня 1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок № 637).
Пункт 1 Порядку № 637 аналогічно приписам ст. 62 Закону № 1788-ХІІ визначає, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, - є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з п. 3, п. 20 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Виходячи з викладеного суд підсумовує, що згідно з приведеними вище правовими нормами - основним документом на підтвердження пільгового стажу роботи є трудова книжка, і лише за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, зокрема: архівними та уточнюючими довідками, виписками із наказів, особовими рахунками і відомостями на видачу заробітної плати, посвідченнями, характеристиками, письмовими трудовими договорами і угодами з відмітками про їх виконання, тощо. Уточнюючі довідки мають подаватися у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).
Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Згідно трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 працював:
- з 03.03.1989 по 24.04.1992 - електрогазозварником 4 розряду в Чуднівському райагрострої;
-з 29.04.1992 по 19.01.1999 - зварювальником-різноробочим 3 розряду в ВАТ "Галіївському маслозаводі ім. В.Ф. Мазуркевича";
-з 22.02.1999 по 09.01.2001– електрозварювальником по 3 розряду в ВАТ "Галіївському маслозаводі ім. В.Ф. Мазуркевича";
- з 01.03.2001 по 01.07.2001 газоелектрозварювальником в АТЗТ "Фаворит";
-з  02.07.2001 по 11.02.2008 газоелектрозварювальником-слюсарем 4 розряду в ВАТ "Галіївському маслозаводі ім. В.Ф. Мазуркевича, 16.07.2002 присвоєно 5 розряд електрогазозварювальника";
- з 12.02.2008 по 10.04.2009 газоелектрозварювальником в ТОВ «ВоЛеонБуд»;
-з 03.04.2013 по 31.10.2013 електрогазозварником 5-го розряду в механічній службі в ТОВ «Галіївський маслозавод»;
-з 14.01.2014 по 31.03.2016 електрогазозварником 5-го розряду в механічній службі ТОВ «Галіївський маслозавод»;
-з 01.04.2016 по теперішній час (згідно довідки ТОВ «Галіївський маслозавод» від 04.10.2024 №385) -  електрогазозварником 5-го розряду  в механічній службі ТОВ «Галіївський маслозавод».
Позивачем до матеріалів справи долучено «Історичну довідку по ВАТ «Галіївський маслозавод ім. В.Ф. Мазуркевича» від 20.09.2018 №1-а, архівну довідку КУ «Трудовий архів Чуднівської міської ради» від 07.09.2023 №05-04/Б-730, видану на підставі книг наказів за 1992-2008, яка відображає відомості щодо періодів роботи в ВАТ "Галіївському маслозаводі ім. В.Ф. Мазуркевича" та довідку КУ «Трудовий архів Чуднівської міської ради» від 07.09.2023 №05-04/Б-729, яка містить відомості про нарахування заробітної плати в період з 1994-1998 роки.
Згідно відомостей з довідки КУ «Трудовий архів Чуднівської міської ради» від 07.09.2023 №05-04/Б-730, позивач працював в ВАТ "Галіївському маслозаводі ім. В.Ф. Мазуркевича" з 29.04.1992 по 19.01.1999 зварювальником по ІІІ розряду, з 22.02.1999 по 09.01.2001 електрозварювальником по ІІІ розряду, з 02.07.2001 по 11.02.2008 електрозварювальником по IV розряду. 
В матеріалах справи також наявний наказ ВАТ "Галіївському маслозаводі ім. В.Ф. Мазуркевича" від 10.07.2003 №117 «Про затвердження підсумків атестації робочих місць», згідно якого по підсумкам проведеної атестації робочих місць за умовами праці наказано підтвердити право на пільгову пенсію, зокрема, електрогазозварювальникам.
Колегія суддів зауважує, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу позивача, зокрема містить інформацію про періоди роботи, інформацію про накази про призначення та звільнення з роботи, відтиски печаток підприємств, а періоди роботи з 29.04.1992 по 19.01.1999, з 22.02.1999 по 09.01.2001, з 02.07.2001 по 11.02.2008 додатково підтверджуються довідкою КУ «Трудовий архів Чуднівської міської ради» від 07.09.2023 №05-04/Б-730.
Суд враховує, що право на пільгову пенсію мають особи, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, чинними у період такої роботи. При цьому, для періоду роботи до 21.08.1992 року зараховується весь стаж роботи на відповідних посадах, зазначених у Списках, за умов підтвердження умов праці, а з 21.08.1992 року період роботи на посадах, зазначених у Списках та за наслідками атестації робочих місць.
Судом встановлено, що Список № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 містить у собі посади газозварників, електрозварників та електрогазозварників (розділ ХХХІІ "Загальні професії").
Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, містить професії газозварників, електрозварників та електрогазозварників (розділ ХХХІІІ "Загальні професії").
Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, містить професії газозварників, електрогазозварників, зайнятих на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, електрозварювальників на автоматичних і напівавтоматичних машинах, зайнятих зваркою в середовищі вуглекислого газу, на роботах з застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах, електрозварників ручного зварювання (розділ XXXІІІ "Загальні професії").
Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, містить професії газозварників, електрогазозварників, зайнятих різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, електрозварників на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайнятих зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах, електрозварників ручного зварювання (розділ XXXІІІ "Загальні професії").
Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, містить професії газозварників, електрогазозварників, зайнятих різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, електрозварників на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайнятих зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах, електрозварників ручного зварювання (розділ XXXІІІ "Загальні професії").
Тобто, професія електрогазозварника та електрозварника в спірні період роботи була передбачена в усіх редакціях Списку № 2.
Щодо проведення атестації робочих місць, то суд апеляційної інстанції враховує правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі №520/15025/16-а, згідно якої атестація робочого місця є важливою в цілях забезпечення належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера, у даному випадку позивача.
Також зазначено Великою Палатою Верховного Суду у наведеній вище постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні особі пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не на працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів.
Враховуючи встановлені судом обставини та правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі №520/15025/16-а, а також те, що вказана професія передбачена Списками №2, чинними у період роботи позивача, а відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не на працівника, періоди роботи позивача з 03.03.1989 по 24.02.1992, з 22.02.1999 по 09.01.2001, з 01.03.2001 по 01.07.2001, з 02.07.2001 по 11.02.2008,  з 12.02.2008 по 10.04.2009, підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача.
Водночас, колегія суддів зауважує, що період роботи позивача з 29.04.1992 по 19.01.1999 зварювальником по 3 розряду в ВАТ "Галіївському маслозаводі ім. В.Ф. Мазуркевича", не підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи, оскільки посада зварювальника не передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 та постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 (з 01.01.1992), а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Крім того, в апеляційній скарзі апелянт вказує про відсутність у позивача пільгового стажу за Списком №2, зокрема, згідно оскаржуваного рішення, відповідачем не зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 03.04.2013 по 31.10.2013, з 14.01.2014 по 31.03.2016 та з 01.04.2016 по 04.10.2024, згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.10.2024 №385, оскільки інформацію щодо характеру виконувальних робіт, яка зазначена в довідці, не відповідає постанові Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 передбачено посаду - електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки. Одночасно, в наказах про затвердження підсумків атестації робочих місць за умовами праці від 15.08.2011 №47, від 06.09.2016 №128 та від 06.09.2021 №25, підтверджено право на пільгових умовах за посадою "електрогазозварник". Переліки робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення до вищевказаних наказів про атестації робочих місць за умовами праці, не надано.
Визначаючись щодо доводів апеляційної скарги в даній частині, колегія суддів зазначає, що як вже встановлено зі змісту трудової книжки НОМЕР_1 , позивач працював:
-з 03.04.2013 по 31.10.2013 на посаді електрогазозварника 5-го розряду в механічній службі в ТОВ «Галіївський маслозавод»;
-з 14.01.2014 по 31.03.2016 на посаді електрогазозварника 5-го розряду в механічній службі ТОВ «Галіївський маслозавод»;
-з 01.04.2016 по теперішній час (згідно довідки ТОВ «Галіївський маслозавод» від 04.10.2024 №385) - на посаді електрогазозварника 5-го розряду  в механічній службі ТОВ «Галіївський маслозавод».
Суд апеляційної інстанції зауважує, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу позивача, зокрема містить інформацію про періоди роботи, інформацію про накази про призначення та звільнення з роботи, відтиски печаток підприємств, тощо.
При цьому, як зазначалось судом вище, право на пільгову пенсію мають особи, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, чинними у період такої роботи. Для періоду роботи до 21.08.1992 року зараховується весь стаж роботи на відповідних посадах, зазначених у Списках, за умов підтвердження умов праці, а з 21.08.1992 року період роботи на посадах, зазначених у Списках та за наслідками атестації робочих місць.
В матеріалах справи наявна довідка ТОВ «Галіївський маслозавод» про підтвердження наявного страхового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.10.2024 №385, згідно змісту якої ОСОБА_1 працював повний робочий день в ТОВ «Галіївський маслозавод» і в період з 03.04.2013 по 31.10.2013, з 14.01.2014 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по теперішній час виконував електрогазозварювальні роботи за професією, посадою електрогазозварник V розряду, що передбачена Списком №2 розділ ХХХІІІ підрозділ код КП 7212 згідно Постанови №461 від 24.06.2016.
Колегія суддів зауважує, що вказана довідка містить всі обов`язкові реквізити, печатки та ПІБ осіб, за чиїм підписом вона видана.
Крім того, судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області проведено перевірку довідки про підтвердження наявного страхового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.10.2024 №385, виданої ТОВ «Галіївський маслозавод» за період роботи позивача з 03.04.2013 по 04.10.2024, що відображено в акті №0600-1003-1/5968 перевірки достовірності документів, поданих для оформлення пенсії, виданих ТОВ «Галіївський маслозавод» ОСОБА_1 . 
В даній довідці відображені періоди роботи ОСОБА_1 в ТОВ «Галіївський маслозавод», що аналогічні відомостям, вказаним як в трудовій книжці позивача, так і довідці №385 від 04.10.2024.
Крім того, дана довідка містить відомості щодо проведення атестації робочого місця (посади, професії), проведена на підприємстві згідно: 
наказ від 29.07.2011 №41а «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці», висновок по результатах експертизи якості атестації робочих місць за умовами праці від 16.08.2011 року №10-251, наказ від 15.08.2011 №47 «Про затвердження підсумків атестації робочих місць за умовами праці»; 
наказ від 12.08.2016 №118а «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці», висновок по результатах експертизи якості атестації робочих місць за умовами праці від 12.09.2016 року №10-210, наказ від 06.09.2016 №128 «Про затвердження підсумків атестації робочих місць за умовами праці»; 
наказ від 01.09.2021 №24 «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці», наказ від 06.09.2021 №25 «Про затвердження підсумків атестації робочих місць за умовами праці». 
Відповідно до наказів «Про затвердження підсумків атестації робочих місць за умовами праці» від 15.08.2011 №47, від 06.09.2016 №128, від 06.09.2021 №25 в переліку професій робочих місць з шкідливими умовами праці зазначено професію "Електрогазозварник".
За результатами перевірки даних, зазначених у довідці про підтвердження наявного страхового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.10.2024 №385 із первинними документами, посадовою особою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області встановлено дані, які вказані в описовій частині.
Отже, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 03.04.2013 по 31.10.2013, з 14.01.2014 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 04.10.2024 в ТОВ «Галіївський маслозавод» до пільгового стажу за Списком №2, оскільки наявними матеріалами справи підтверджується факт зайнятості позивача повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, у зв`язку з чим рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 05.12.2024 є необґрунтованим та підлягає скасуванню.
Таким чином, за результатами розгляду заявлених позовних вимог суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зарахування періодів роботи з 03.03.1989 по 24.02.1992, з 22.02.1999 по 09.01.2001, з 02.07.2001 по 11.02.2008,  з 03.04.2013 по 31.10.2013, з 14.01.2014 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 04.10.2024 до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах по Списку № 2. Водночас, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, судом встановлено, що період роботи позивача з 29.04.1992 по 19.01.1999 підлягає зарахуванню лише до страхового стажу, а не до пільгового стажу за списком №2, оскільки у вказаний період позивач працював за професією зварювальника по 3 розряду, яка не передбачена Списком №2, згідно Постанови №1173 та Постанови  № 10
Крім того, згідно запису в трудовій книжці позивача №10 позивач в період з 01.03.2001 по 01.07.2001 працював газоелектрозварювальником в АТЗТ "Фаворит", згідно запису №15 позивач в період з 12.02.2008 по 10.04.2009 працював газоелектрозварювальником в ТОВ «ВоЛеонБуд».
Враховуючи той факт, що професія газоелектрозварювальника, яку у вказані вище періоди обіймав позивач, передбачена Списком №2, який затверджено Постановою КМУ №162 та Постановою № 36, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зарахування до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах по Списку № 2, періодів роботи ОСОБА_1 з 01.03.2001 по 01.07.2001 та з 12.02.2008 по 10.04.2009.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої робот.
Таким чином, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, мають чоловіки після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Станом на момент звернення з заявою до про призначення пенсії, згідно наявного в матеріалах справи розрахунку, складеного пенсійним органом, страховий стаж позивача складає 32 роки 0 місяців 1 день, вік - 56 років.
Оскільки під час розгляду справи, суд апеляційної інстанції частково погодився з висновками суду першої інстанції про зарахування ОСОБА_1 до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах за Списком №2, періодів роботи з 03.03.1989 по 24.02.1992, з 22.02.1999 по 09.01.2001, з 01.03.2001 по 01.07.2001, з 02.07.2001 по 11.02.2008, з 12.02.2008 по 10.04.2009,  з 03.04.2013 по 31.10.2013, з 14.01.2014 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 04.10.2024, отже пільговий стаж позивача за Списком №2 на момент звернення з заявою про призначення пенсії становить більше 24 років.
При цьому, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Враховуючи той факт, що позивач набув право на призначення пенсії на пільгових умовах з урахуванням зарахованого судами пільгового стажу ще в 55 років, водночас з заявою про призначення пенсії звернувся 27.11.2024, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на призначення  пільгової пенсії за Списком №2 з моменту звернення з заявою про призначення пенсії, а саме з 27.11.2024.
Крім того, суд враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 08.02.2024 по справі № 500/1216/23, згідно з якою дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким в цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, у зв`язку з чим в цій частині доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.
При цьому, колегія суддів вважає, що зобов`язання судом першої інстанції Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 не може вважатися належним способом захисту порушеного права, оскільки  не забезпечує реального та ефективного поновлення порушеного права.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 з 27.11.2024 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Таким чином, враховуючи висновки, викладені судом за результатами апеляційного перегляду рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.
У відповідно до вимог ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу немайнового характеру, яка є неподільною, колегія суддів вважає, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн, сплачений до суду першої інстанції згідно квитанції до платіжної інструкції №0.0.4263121244.1 від 20.03.2025
Щодо клопотання представника позивача, заявленого в прохальній частині відзиву на апеляційну скаргу стосовно стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн за складання та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини 4-7 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною дев`ятою статті 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз положень процесуального законодавства, якими врегульовано питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Водночас, незважаючи на те, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду щодо вирішення питань з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата в додатковій постанові №910/12876/19.
Така ж правова позиція була викладена і в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 листопада 2019 року у справі № 902/347/18, від 22 листопада 2019 року у справі № 910/906/18, від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19), де зазначено, що оскільки зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, відповідно до норм процесуального кодексу можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони з підстав недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Згідно умов договору про надання правничої допомоги №37 від 07.07.2025, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу, яка полягає в наступному, зокрема, складання документа процесуального характеру щодо оскарження відмови у призначення пенсії, складання відзиву на апеляційну скаргу та подання його до суду.
Згідно розділу «Порядок оплати послуг адвокатки» вартість послуг адвокатки становить 3 000 (три) за підготовку та подачу відзиву на апеляційну скаргу до суду, контроль руху справи. Оплата інших послуг (за потреби) встановлюється додатковою угодою до цього договору. Оплата підлягає перерахуванню клієнтом на розрахунковий рахунок адвокатки.
На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу у сумі 3000 грн, позивачем надано договір про надання правничої допомоги №37 від 07.07.2025 та ордер на надання правничої допомоги.
В свою чергу, наявний в матеріалах справи відзив на апеляційну скаргу від 09.07.2025, сформований та поданий через електронний кабінет представника позивача - адвоката Лущик Катерини Олександрівни, підтверджує факт виконання умов договору.
Відповідачами жодних заяв та клопотань про зменшення суми витрат на правничу допомогу з відповідним обґрунтуванням не подано, що на думку суду свідчить про наявність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу.
При цьому, згідно із ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому  на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1500,00 грн. 
В свою чергу, оскільки підставою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу слугувало подання представником позивача відзиву на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, колегія суддів вважає, що відповідна сума підлягає стягненню саме з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 05.12.2024 № 064150016990 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 03.03.1989 по 24.04.1992.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах за Списком №2, періоди роботи з 03.03.1989 по 24.02.1992, з 22.02.1999 по 09.01.2001, з 01.03.2001 по 01.07.2001, з 02.07.2001 по 11.02.2008, з 12.02.2008 по 10.04.2009,  з 03.04.2013 по 31.10.2013, з 14.01.2014 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 04.10.2024.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 з 27.11.2024 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. 
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн.   
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Смілянець Е. С.    Полотнянко Ю.П.