ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 р. 	Справа № 480/9411/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Калиновського В.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 11.06.25  по справі № 480/9411/24
за позовом                Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ-Буд ЛТД"  
до                Київської митниці                        
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ "Світ-Буд ЛТД" звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської митниці, в якому просив суд:
- визнати протиправними і скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 24.09.2024 №  UА100380/2024/000082/2.
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що декларантом позивача з метою здійснення митного оформлення товару в режимі імпорту, поставленого на виконання контракту від 04.06.2020 №13-SB-PR, укладеного між ТОВ "СВІТ-БУД ЛТД" і компанією "FUZHOU RUIHONG IMP.&EXP. CORP.", (Китай) до Київської митниці 24.09.2024 подано електронну митну декларацію № 24UA100380338647U9, відповідно до якої позивачем митна вартість товару визначена за основним (першим) методом визначення митної вартості, який передбачений ст. 58 Митного кодексу України. Також зазначає, що після визначення зауважень/заперечень до документів позивача, що подавалась для здійснення митних процедур, відповідачем запропоновано надати додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості, однак не зазначено які саме витрати слід підтвердити і в рамках яких законодавчих актів. З урахуванням наведених обставин, просить позовні вимоги задовольнити.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 24.09.2024 №  UА100380/2024/000082/2.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТ-БУД ЛТД" судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп. 
Не погодившись з вказаним рішенням, Київською митницею подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задовленні позовних вимог відмовити.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих документів за митною декларацією від 24.09.2024 №UA100380/2024/338647 (24UA100380338647U9) встановлено, що надані декларантом для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Вказує, що судом першої інстанції не досліджено в повному обсязі того, що під час проведення контролю правильності визначення митної вартості товару встановлено, що документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України, містять розбіжності, не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та надані не в повному обсязі.
Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, позивачем зазначено, що на підтвердження складових митної вартості товару, позивачем надано документи, які зазначені в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспорних засобів комерційного призначення від 24.09.2024 №UA100380/2024/000805. Позивачем до митного оформлення на підтвердження митної вартості надано-зовнішньоекономічний контракт, інвойси, банківський платіжний документ про оплату поставленого товару, коносамент, ЦМР, інші транспортні (перевізні) документи: розрахунок вартості перевезення імпортованого товару до митного кордону України, довідка про вартість морського транспортування від порту завантаженя до порту вивантаження контейнеру, довідка про вартість перевезення вантажу автотранспортом від порту вивантаження до митного кордону України, рахунки на оплату послуг з транспортування товару, які в своїй сукупності надають можливість встановити складової вартості товару. Вказує, що доводи апеляційної скарги відповідача, повторюють доводи зазначені в рішенні митниці про коригування митної вартості, водночас суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем надано всі наявні та достатні документи, передбачені митним законодавством, що підтверджують правильність визначення ним митної вартості товару за першим методом.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійша до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Матеріалами справи підтверджено, що з метою здійснення митного оформлення товару в режимі імпорту, поставленого на виконання контракту від 04.06.2020 № 13-SB-PR, укладеного між ТОВ "СВІТ-БУД ЛТД"  і компанією "FUZHOU RUIHONG IMP.&EXP. CORP." (Китай), позивачем до Київської митниці 24.09.2024 подано електронну митну декларацію № 24UA100380338647U9, відповідно до якої позивачем митна вартість товару визначена за основним (першим) методом визначення митної вартості, який передбачений ст. 58 Митного кодексу України.
Разом із вищевказаною декларацією декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару подано документи,  а саме: пакувальний лист від 18.06.2024 б/н; рахунок-проформа (інвойс) від 15.01.2024 №WHJ240115; рахунок-фактура (інвойс) від 18.06.2024 №WHJ240115; коносамент від 30.06.2024 № GS 124040425А; автотранспортна накладна від 18.09.2024 №MSKU0901133-1; декларацію про походження товару від 18.06.2024 №WHJ240115; банківський платіжний документ від 17.06.2024 №240617/000614216; рахунок-фактура про оплату транспортних послуг від 14.09.2024 № 1056; рахунок-фактура про оплату транспортних послуг від 19.09.2024 №СФ-0000039; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 20.09.2024 №7; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 14.09.2024 №408; прайс-лист від 01.01.2024 б/н; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються від 04.06.2020 № 13-SB-PR; договір-контракт на перевезення від 15.06.2017 № 06/17-2017; договір-контракт на перевезення від 06.10.2022 № 061022; договір-заявка на перевезення від 13.09.2024 №18/09/2024; свідоцтво на знак для товарів та послуг від 10.01.2020; копія митної декларації країни відправлення від 28.06.2024 №310120240517449636.
У подальшому, 24.09.2024 відповідачем надіслано електронне повідомлення, в  якому зазначено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Також, запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів: якщо рахунок сплачено,  банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;  за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні перевізні документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів); заявки передбачені договорами про надання транспортно-експлуатаційних послуг від 06.10.2022 №061022; копію митної декларації країни відправлення із врахуванням ст. 254 МКУ; виписку з бухгалтерської документацїї (видаткові накладні, калькуляцію, тощо); каталоги, специфікацїї, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару (прайс-лист виробника складений відповідно до міжнародних вимог (довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; інші наявні в підприємства документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів. 
У відповідь на вказане повідомлення позивачем листом від 24.09.2024 № 24/09 повідомлено митний орган, що надані товариством документи в повному обсязі підтверджують митну вартість товару відповідно до виставленого рахунку від 18.06.2024 № WHJ240115. Також цим листом повідомлено щодо неможливості надання додаткових документів у зв`язку з їх необов`язковістю та необґрунтованістю для митного оформлення в силу ст. 53 МК України та/або відсутністю у позивача.
У подальшому, 24.09.2024 прийнято рішення про коригування митної вартості №UА100380/2024/000082/2.
У прийнятому рішенні про коригування митної вартості товарів вказано, що надані відповідно до вимог статті 53 Митного Кодексу України документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема:
- відповідно до п. 4.1 зовнішньоекономічного договору від 04.06.2020 № 13-SB-PR зазначається, що дата відвантаження товару зазначається у інвойсі, але у інвойсі відсутня дата відвантаження;
- заявлені за митною декларацією товари торговельної марки "MARSO". Надані документи не містять відомостей щодо наявності/відсутності ліцензійних платежів за користування такою торгівельною маркою; 
- у прайс-листі виробника від 01.01.2024 № б/н, зазначено ціну товару, що декларуються, що по суті є комерційною пропозицією, інформація щодо інших товарів які декларуються відсутня. Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців;
- при  заявленні декларантом митної вартості товарів на умовах поставки згідно з Інкотермс "FOB-Ningbo", як це зазначено у декларації від 24.09.2024 № 24UA100380338647U9, відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України, для підтвердження витрат по доставці товару до кордону України надаються перевізні (транспортні) документи, визначені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599. До таких документів, що підтверджують вартість транспортування оцінюваних товарів, відносяться: заявка на здійснення послуг по доставці товарів; рахунок-фактура (інвойс) щодо транспортно-експедиційних послуг;  акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Договором про надання транспортно-експедиційних послуг від 06.10.2022 №061022 передбачено подання заявок клієнта. У наданій заявці не зазначено вартість транспортування до кордону України та від кордону до місця розвантаження. Також не погоджено: тип транспортного засобу; дані про вантажовідправника. Також, відповідно до статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" договір транспортного експедирування укладається обов`язково у письмовій формі та умови договору визначаються за угодою сторін. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. Таким чином, відомості стосовно такої складової митної вартості як транспортування не підтверджені документально, не визначені кількісно та достовірно, що суперечить положенням: п.2 ч.2 ст. 52, ч. 2, 9, 10 та 21 ст. 58 Митного кодексу України;
- відповідно до п. 2.1 зовнішньоекономічного договору від 04.06.2020 № 13-SB-PR валюта платежу, ціни на кожну конкретну партію Товару визначені в Інвойсі. Проте, у інвойсі від 18.06.2024 №WHJ240115 не визначено, що входить у ціну товару та строки оплати;
- копія митної декларації країни відправлення надана без урахування статті 254 Митного кодексу України.
Відповідно до вказаного рішення відповідачем застосовано резервний метод, а саме митна вартість імпортованого товару визначена відповідно до раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару, на підставі опису товару, умов постачання за Інкотермс, країни його походження та відвантаження, обсягу поставки за результатом аналізу зазначених критеріїв обрано: товар №1-митна декларація від 29.07.2024 № 24UA100430285096U9 (вартість товару згідно джерела інформації - 6,16 USD/кг.), товар № 2-митна декларація від 27.06.2024 № 24UA100320421538U3 (вартість товару згідно джерела інформації - 8,02 USD/кг.), товар №4-митна декларація від 11.09.2024 №24UA807200013434U9 (вартість товару згідно джерела інформації - 7,12 USD/кг.)
Також, відповідачем на подану митну декларацію винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100380/2024/000805, згідно з якою зобов`язано декларанта заповнити нову митну декларацію з урахуванням вищевказаного рішення.
Вважаючи рішення про коригування митної вартості товарів від 24.09.2024 № UА100380/2024/000082/2 протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанціїх виходив з їх обгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України).
Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Положення ст. 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).
Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Із положень частин 1 та 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
За приписами ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).
За приписами положень статей 57, 58 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Єдиними підставами, які надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Водночас, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16, від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823, від 01.04.2021 у справі №  260/695/19.
Так, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598).
Отже, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18.
Матеріалами справи підтверджено, що декларантом позивача  з метою здійснення митного оформлення товару в режимі імпорту, поставленого на виконання контракту від  04.06.2020 №13-SB-PR, укладеного між ТОВ "СВІТ-БУД ЛТД" і компанією "FUZHOU RUIHONG IMP.&EXP. CORP.", (Китай), позивачем до Київської митниці 24.09.2024 подано електронну митну декларацію № 24UA100380338647U9, відповідно до якої позивачем митна вартість товару визначена за основним (першим) методом визначення митної вартості, який передбачений ст. 58 Митного кодексу України.
На підтвердження заявленої митної вартості декларантом позивача надано до митного органу  документи, а саме: пакувальний лист від 18.06.2024 б/н; рахунок-проформа(інвойс) від 15.01.2024 №WHJ240115; рахунок-фактура(інвойс) від 18.06.2024 №WHJ240115; коносамент від 30.06.2024 №GS 124040425А; автотранспортна накладна від 18.09.2024 №MSKU0901133-1; декларацію про походження товару від 18.06.2024 №WHJ240115; банківський платіжний документ від 17.06.2024 №240617/000614216; рахунок-фактура про оплату транспортних послуг від 14.09.2024 №1056; рахунок-фактура про оплату транспортних послуг від 19.09.2024 №СФ-0000039; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 20.09.2024 №7; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 14.09.2024 №408; прайс-лист від 01.01.2024 б/н; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються від 04.06.2020 №13-SB-PR; договір-контракт на перевезення від 15.06.2017 №06/17-2017; договір-контракт на перевезення від 06.10.2022 №061022; договір-заявка на перевезення від 13.09.2024 №18/09/2024; свідоцтво на знак для товарів та послуг від 10.01.2020; копія митної декларації країни відправлення від 28.06.2024 №310120240517449636.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем до митного оформлення документи кореспондуються між собою та містять інформацію про товар та його ціну, та у сукупності підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
При цьому, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
У прийнятому рішенні про коригування митної вартості товарів від 24.09.2024  №UА100380/2024/000082/2 вказано, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Так, відповідно до "Правил заповнення декларації митної вартості" затверджених наказом Міністерства фінансів від 24.05.2012 № 599, та для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:
-  рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Пунктом 4.2 контракту № 13-SB-PR від 04.06.2020 визначено, що умови поставки за цим Контрактом вказуються в Інвойсі відповідно до "Інкотермс 2010", умовами постачання є "FOB SHANGHAI" (Китай).
Умови постачання "FOB" згідно з "Інкотермс 2010" передбачають, зокрема, що покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого порту відвантаження та сплатити всі витрати, пов`язані з товаром, із моменту його переходу через поручні судна в названому порту відвантаження.
Отже, витрати на транспортування товарів, які поставляються на умовах "FOB", до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, не включені у ціну товару, оскільки ці витрати покладаються на покупця.
Враховуючи умови поставки "FОВ", відповідно до положень ч. 10 ст. 58 МК України витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України є складовою митної вартості товару, яка повинна при розрахунку митної вартості товару додаватись до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (п.5 ч.10 ст.58 МК України).
Матеріалами справи підтверджено, що перевезення товарів позивача від місця завантаження до порту прибуття GDANSK здійснювалось ТОВ "ТРАНСКАРГО" на підставі укладеного 15.06.2017 договору транспортного експедирування № 06/17-2017, який подавався до митного оформлення товару з додатковою угодою від 01.07.2017.
Крім того, відповідачу надано:
- рахунок на оплату морського перевезення від 14.09.2024 №1056;
- довідку з транспортних витрат від 14.09.2024 № 408, відповідно до змісту якої вартість доставки вантажу по коносаментам GS124070425A, GS 124070425В, GS124070425C від 30.06.2024 (контейнер: MSKU0901133, вага брутто 19769,38 кг) на адресу ТОВ "СВІТ БУД" від місця завантаження (на умовах FOB NINGBO) до порту прибуття GDANSK - складає 411400,00 грн. Зазначено, що навантажувально-розвантажувальні роботи включені у вартість, а саме - перевалка, оформлення документів в порту прибуття, логістичні витрати по переміщенню вантажу по території Польщі, зберігання на складі в Польщі.
При цьому, з огляду, на  характер поставки, а саме: оплата проводиться з відстроченням платежу 30 календарних днів після доставки вантажу в термінал Замовнику (п. 4.3 додаткової угоди  від 01.07.2017  до договору транспортного експедирування № 06/17-2017), то на день подання митної декларації позивач міг ще не надати платіжний документ на підтвердження вартості перевезення, а надати лише довідку для ідентифікації вартості транспортних витрат позивача.
Разом з тим, на підтвердження вартості транспортних витрат позивачем до позовної заяви долучено платіжні інструкції про оплату послуг надавачів транспортних послуг від 11.10.2024 №23698, від 14.10.2024 № 23714, від 15.10.2024 № 23731, від 16.10.2024  № 23730, тобто вже після митного оформлення товару.
Крім того, перевезення товарів позивача від місця завантаження GDANSK до адреси вивантажння (м. Київ) здійснювалось ТОВ "ВІСТ ГРУП" на підставі укладеного 06.10.2022 договору про надання транспортних послуг № 061022.
Також, відповідачу надано :
-  заявку-договір на перевезення вантажним автомобільним транспортом від 13.09.20І4 №18/09-2024, в якій зазначено місце завантаження, тип транспорту та сторона замовник/вантажовідправник;
- рахунок-фактура про оплату транспортних послуг від 19.09.2024 №СФ-0000039;
- CMR (товарно-транспортна накладна міжнародного зразка) від 18.09.2024 № MSKU0901133-1;
- довідку про транспортні витрати від 20.09.2024 № 07, в якій зазначено про відсутність страхування вантажу та вартість робіт по перевезенню вантажу від місця вивантаження порт Гданськ (Польща) до митного кордону України митний пост Ягодин.
Оскільки відповідно до п.4.4. договору про надання транспортних послуг №  061022 оплата послуг перевізника здійснюється замовником на розрахунковий рахунок перевізника на підставі належним чином оформлених оригіналу або ксерокопії товарно-транспортних документів (CMR) з відповідними відмітками про одержання вантажу і оригіналів рахунку, акту виконаних робіт на протязі двох календарних днів з дати отримання вищевказаних документів замовником, на підтвердження вартості транспортних витрат позивачем до позовної заяви долучено платіжну інструкцію про оплату послуг надавача транспортних послуг від 30.09.2024 № 23655, тобто вже після митного оформлення товару.
При цьому, колегія суддів зазначає, що вартість зазначених послуг належним чином відображена і врахована під час формування митної вартості товару.
Таким чином, декларантом на підтвердження транспортної складової митної вартості надано митному органу усі наявні документи, які в сукупності обґрунтовують надання транспортних послуг, їх об`єм та вартість.
Щодо посилань відповідача про те, що у наданому інвойсі відсутня дата відвантаження товару, хоча  відповідно до п. 4.1 зовнішньоекономічного договору від 04.06.2020 № 13-SB-PR дата відвантаження зазначається в інвойсі, колегія суддів зазначає наступне.
Так, п. 4.1 Контракту передбачено, що дата відвантаження відзначена у Інвойсі.
Водночас, інвойс від 18.06.2024, наданий до митного оформлення не містить відповідної дати, проте митним органом не зазначено яким чином відсутність таких відомостей вплинула на ціну товару, враховуючи надання декларантом інших документів (коносамент, митна декларація країни відправлення, пакувальний лист), які в своїй сукупності надають можливість визначити дату відправки.
Посилання відповідача у оскаржуваному рішенні на відсутність у інвойсі від 18.06.2024 №WHJ240115 інформації, що  входить у ціну товару та строки оплати, що суперечить п. 2.1 зовнішньоекономічного договору від 04.06.2020 № 13-SB-PR, відповідно до якого валюта платежу, ціни на кожну конкретну партію Товару визначені в Інвойсі, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки  відповідно до п. 2.1 зовнішньоекономічного договору від 04.06.2020 № 13-SB-PR ціни на кожну конкретну партію Товару визначені в Інвойсі, встановлені в USD. Разом з тим, наданий позивачем інвойс від 18.06.2024 № WHJ240115, як розрахунковий документ містить інформацію про перелік поставлених товарів, їхню кількість і ціну, за якою вони поставлені, формальні особливості товару (кількість), умови поставки, відомості про відправника і одержувача. Таким чином, всі необхідні відомості, що повинні зазначені у інвойсі, вказані у ньому, водночас відповідач не повідомив, як саме вплинуло на митну вартість розмитнюваного товару надання інвойсу з усіма відомостями про поставлений товар.
Щодо посилань відповідача про те, що у наданому прайс-листі відсутня інформація щодо всіх товарів, які декларуються, колегія суддів зазначає, що каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару належать до додаткових документів, визначених ч. 3 ст. 53 МК України.
Чинне законодавство України не містить обов`язкових вимог щодо складення та заповнення вищевказаних документів.
Крім того, каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.
Згідно зі ст. 6 Господарського кодексу України загальними принципами господарювання в Україні є свобода підприємницької діяльності, заборона незаконного втручання органів державної влади у господарські відносини.
Статтею 190 Господарського кодексу України визначено, що вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі види продукції, за винятком тих, на які встановлено державні ціни.
Таким чином,  відсутність всього асортименту продукції, який виробник пропонує для продажу, у прайс-листі, складання прайс-листа для певного контрагента, не є ціноутворюючим фактором, не змінює і не впливає на визначення митної вартості товару.
Щодо посилань митниці про те, що надані позивачем документи на товари не містять відомостей щодо наявності/відсутності ліцензійних платежів за користування торгівельною маркою "MARSO", колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною 4 статті 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.
Відповідно до частини 1 статті 1109 Цивільного кодексу України ліцензійний договір - це договір передачі права використання щодо об`єкта інтелектуальної власності.
Таким чином, контракт постачання товарів може містити інформацію про наявність такої складової митної вартості товару, як ліцензійні платежі, тоді, коли предмет купівлі-продажу містить об`єкт права інтелектуальної власності.
Пунктом 3 Порядку включення суми роялті та інших ліцензійних платежів до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, під час визначення їх митної вартості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 446, визначено, що сума роялті та інших ліцензійних платежів під час визначення митної вартості оцінюваних товарів включається до ціни за таких умов: роялті та інші ліцензійні платежі стосуються оцінюваних товарів; покупець повинен сплачувати роялті та інші ліцензійні платежі прямо чи опосередковано, що є умовою продажу оцінюваних товарів незалежно від того чи закріплена така умова в договорі купівлі-продажу оцінюваних товарів; сума роялті та інших ліцензійних платежів не включена до ціни.
Разом з тим, жодних висновків про наявність вказаних умов оскаржуване рішення відповідача не містить.
Здійснення ліцензійних платежів за користування торгівельною маркою ""MARSO" позивач не здійснює, оскільки йому належить такий знак, про що свідчить копія свідоцтва на знак для товарів і послуг від 10.01.2020 № 269967, виданого Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.
Щодо надання декларації відправника без урахування статті 254 МК України, тобто без перекладу, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
З метою вирішення питання практичної реалізації Угоди про інформаційне забезпечення між Держмитслужбою та Українським національним комітетом Міжнародної торгової палати, 02.08.2010 підписано протокол, яким передбачено, зокрема, що експортна митна декларація на товари походженням з КНР може використовуватися митними органами України як додаткова довідкова інформація за умови верифікації такої декларації та її перекладу на державну мову Українським національним комітетом Міжнародної торгової палати.
Зі змісту зазначеної статті вбачається, що для митного оформлення можуть подаватися документи українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування та не передбачено обов`язку подання документів саме українською мовою.
Верховний Суд у постанові від 06.02.2020 у справі № 520/10709/18 зазначив, що митний орган відповідно до статті 254 МК України вимагає переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.
Отже, вимога органу доходів і зборів про надання перекладу документів українською мовою є правомірною лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей.
Вказані висновки відповідають правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 520/10709/18, від 31.03.2020 у справі № 160/7049/19, від 25.11.2020 у справі № 640/4941/19.
Проте, відповідачем не надано доказів на підтвердження звернення до позивача з вимогою про необхідність надання перекладу на українську мову документів, які були подані до митного оформлення, з обґрунтуванням необхідності перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації (із зазначенням про те, які саме відомості необхідно перевірити або підтвердити).
При цьому, митна декларація країни постачальника, в силу ст. 53 МК України, є не обов`язковим документом для здійснення розмитнення товарів. Але, у митній декларації країни постачальника, арабськими цифрами зазначено код товару, якій відповідає Українському класифікатору товарів, кількість і вартість товару, що імпортується. Також англійською мовою продубльовано отримувача товару, контракт та інші відомості. За таких обставин, відсутня необхідність в перекладі МД українською мовою.
Відповідач посилається на номери та дати митних декларацій від 29.07.2024 №24UA100430285096U9, від 27.06.2024 №24UA100320421538U3 та від 11.09.2024 №24UA807200013434U9, які взяті за основу для коригування митної вартості оцінюваних товарів, однак в оскаржуваному рішенні не наведено обгрунтувань здійснених коригувань, зокрема, не зазначив митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТ ЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, та інші комерційні умови поставки, не здійснив порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, та не обґрунтував правомірність застосування такої інформації у випадку позивача, а також не відобразив у спірному рішенні взаємозв`язок між (1) різницею параметрів оцінюваного товару та товару, взятого за основу для коригування та (2) розбіжностями цін оцінюваних товарів та товару, взятого за основу для коригування.
Водночас, Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Аналогічні висновки містять постанови Верховного Суду від 18.08.2021 у справі №160/4944/19 та у постанові від 04.11.2021 у справі № 120/2634/19-а.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що  доказів розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена за ці товари не надано,  оскільки ціни  підтверджено як самим контрактом, інвойсами, договорами. Дії сторін  були послідовним, жодних ознак які б свідчили про їх невідповідність між собою не встановлено. 
В свою чергу, що ТОВ "Світ-Буд ЛТД" подані всі наявні документи, які давали змогу митному органу достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів, а також про те, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормавтиних актів, що регулює спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів зазначає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
При цьому, ціль мотивування судового рішення полягає в тому, щоб продемонструвати і довести, передусім сторонам, що суд справді почув, а не проігнорував їхні позиції, мотивоване судове рішення надає сторонам змогу вирішити питання про доцільність його оскарження, належне мотивування судового рішення забезпечує ефективний апеляційний перегляд справи.
Аналогічні висновки застосовує Верховний Суд, зокрема у постановах від 27.05.2025 по справі № 160/27436/23, від 02.07.2025 по справі №380/5471/24.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Київської митниці - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 по справі № 480/9411/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	В.Б. Русанова    В.А. Калиновський