ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/26641/24
Провадження № 22-ц/820/1915/25

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
 
секретар: Плінська І.П.,
 
за участю представників сторін,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2025 року (суддя Дем`янов Ю.М.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
 
в с т а н о в и в:
 
У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Позовну заяву мотивувала тим, що вона є власником автомобіля марки Mercedes-Benz B250E, 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 . 16 травня 2024 о 18 год. 25 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_3 , при виїзді з прилеглої території ЖК «Agora» у напрямку вул. Залізняка, не надав перевагу у русі автомобілю позивачки, під керуванням ОСОБА_3 , що рухався по вул. Панаса Мирного у напрямку вул. Кармелюка та допустив зіткнення автомобілів. Внаслідок ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.06.2024 у справі № 686/14584/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне).
14 червня 2024 страховик АТ «СГ «ТАС» за заявою позивачки про виплату страхового відшкодування, в межах страхового ліміту, виплатив позивачці максимальний розмір страхового відшкодування 156800 грн. (160000 - 3200 (франшиза)). Франшизу у розмірі 3200 грн., добровільно відшкодовано відповідачем. 
Разом з тим, ОСОБА_2 зазначає, що даний розмір страхового відшкодування є недостатнім для відновлення пошкодженого в ДТП її транспортного засобу. 
Із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь майнові збитки у сумі 393 652,43 грн., а також витрати на проведення експертизи у розмірі 3786,40 грн., судовий збір у розмірі 4567,80 грн. та витрати на правову допомогу 25 000 грн.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, завдану у результаті дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 370505,11 грн.
Зобов`язано ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 деталі, що підлягають заміні після отримання відшкодованих збитків та проведення ремонту автомобіля.
В решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати за проведення судової експертизи у розмірі 3563,4 грн. та судовий збір у розмірі 3705,05 грн.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримала страхову виплату, якої недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої відповідачем у результаті ДТП, тому ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди, якою є вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, і страховою виплатою, а саме в розмірі 370505,11 грн., визначений висновком експерта за результатами проведення додаткової судової автотоварознавчої експертизи від 14.05.2025 року.
Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 липня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо обґрунтованості позовної заяви про стягнення з відповідача вартості відновлювального ремонту, не звернувши увагу на той факт, що автомобіль на момент проведення експертизи був відновлений. Посилаючись на висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 25.03.2019 року у справі №591/3152/16ц, зазначає, що сторона позивача жодним чином не довела понесені витрати щодо відновлення транспортного засобу Mercedes-Benz B250E, 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , зокрема, не додано будь-яких доказів, які б підтвердили факт оплати послуг, щодо відновлення вищезазначеного автомобіля. У постанові Верховного Суду від 30.10.2019 року у справі №753/19288/14-ц, зазначено, що особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати, проте позивач не надала суду доказів, що витрати на проведення відновлювального ремонту були понесені саме нею. За таких обставин, на думку апелянта, неможливо встановити належного позивача у справі.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не погоджується із доводами апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими, оскільки відповідачем у справі не спростовано розмір заподіяно майнової шкоди, при цьому розмір шкоди підтверджено двома висновками судової експертизи. Зазначає, що на момент подання позову та проведення експертизи №№ 99/24 від 04.11.2024 автомобіль відновлено не було. ОСОБА_2 є власником автомобіля Mercedes-Benz B250E, виключно їй належить право розпоряджатися належним їй майном, в тому числі і здійснювати його ремонт. 
В судовому засіданні представник апелянта адвокат Скоропад Д.О. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Представник позивача адвокат Остапчук О.О. в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.
В силу вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 16.05.2024 о 18 год. 25 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_3 , при виїзді з прилеглої території ЖК «Agora» у напрямку вул. Залізняка, не надав перевагу у русі автомобілю «Mercedes-Benz B 250E», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , що рухався по вул. Панаса Мирного у напрямку вул. Кармелюка та допустив зіткнення автомобілів. Внаслідок ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 10.2 ПДР.
Відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.06.2024 року у справі № 686/14584/24, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Власником транспортного засобу Mercedes-Benz B250E є позивачка ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .
Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АТ «СГ «ТАС» згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ 4094082 від 31.05.2023 року.
Як вбачається із листа від 23.08.2024 № 1777 страховик АТ «СГ «ТАС» 14.06.2024 року прийняв рішення - страховий акт № 14188/33/924, за яким сума страхового відшкодування за вищевказаним випадком та полісом розрахована на підставі та в розмірі згідно заяви про страхове відшкодування від 07.06.2024 склала 156800 грн. Тобто, максимальний розмір страхового відшкодування в межах 160000 грн., за виключенням франшизи в розмірі 3200 грн., яка була виплачена в добровільному порядку позивачці відповідачем.
Разом з тим, вважаючи таку виплату недостатньою для відшкодування завданих збитків, на замовлення позивачки проведено транспортну товарознавчу експертизу. Відповідно до висновку експерта № 99/24 від 04.11.2024 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mercedes-Benz B250E, державний номерний знак НОМЕР_1 , складає 553652,43 грн.
У зв`язку з наявністю спору у сторін по справі, за клопотанням відповідача ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 13.12.2024 року у справі призначено додаткову судову автотоварознавчу експертизу.
За результатами проведеної експертизи складено висновок експерта № СЕ-19/123-25/1101-АВ від 14.05.2025 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mercedes-Benz B250E, державний номерний знак НОМЕР_1 на дату вчинення ДТП 16.05.2025 становить 530505,11 грн. відновлювальний ремонт транспортного засобу Mercedes-Benz B250E, державний номерний знак НОМЕР_1 , визнано економічно доцільним.
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 наведено правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму (регламентну виплату), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента (особи, яка винна у скоєнні ДТП) та потерпілого.
Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь різниці між страховою сумою, яка виплачена позивачці страховою компанією, остання посилалася на те, що їй недостатньо сплаченого страховиком відшкодування для проведення відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП транспортного засобу, а тому, вона має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування. 
Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення з ОСОБА_1 370505,11 грн., як різниці між сумою вартості відновлювального ремонту за висновок експерта № СЕ-19/123-25/1101-АВ від 14.05.2025 року, та страховою виплатою, здійсненою в межах ліміту відповідальності (із розрахунку 530505,11 грн-156800,00 грн-3200,00).
Твердження апелянта про те, що позивач не надала належних доказів на підтвердження факту проведення відновлювального ремонту транспортного засобу, є помилковими.
Позивачем заявлено вимоги про відшкодування заподіяної відповідачем шкоди (збитків), до яких законом віднесено як витрати, що особа вже зробила так і ті, які мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Позивачем на час звернення до суду з даним позовом надано докази на підтвердження завданих їй збитків, у вигляді витрат, які вона зробила, для відновлення свого майна (вартості відновлювального ремонту) у розмірі 530505,11 грн., а відповідачем вказаний розмір збитків не спростовано.
Посилання апелянта, як на підставу відмови у стягненні шкоди з ОСОБА_1 , на те, що позивачка не довела понесені витрати щодо відновлення транспортного засобу, зокрема не надано докази, які б підтвердили факт оплати саме позивачкою послуг, щодо відновлення пошкодженого автомобіля є помилковими. Позивачем заявлено вимоги, зокрема до ОСОБА_1 , про відшкодування заподіяної ним ОСОБА_2 шкоди (збитків) до яких законом віднесено також і витрати, які особа як вже зробила так і мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Позивачем надано докази на підтвердження завданих йому реальних збитків (вартості відновлювального ремонту) у розмірі 530505,11 грн., а відповідачем не спростовано заявлений позивачем розмір шкоди будь-якими іншими належними доказами.
Саме по собі посилання на неоднакове застосування положень ЦК України у різних справах хоч і подібних правовідносин, але з різними встановленими обставинами, не має правового значення для цієї справи та не свідчить про різне застосування чи тлумачення норм матеріального права.
Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд –
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 08 вересня 2025 року.

Судді:                                                                        Т.О. Янчук

                                                                               Л.М. Грох

       О.І. Ярмолюк