ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року	Львів	Справа № 500/6429/24 пров. № А/857/1582/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Гуляка В.В.	
 	Ільчишин Н.В.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року у справі № 500/6429/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

місце ухвалення судового рішення  	м. Тернопіль	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження 	
суддя у І інстанції	Мірінович У.А.	
дата складання повного тексту рішення	04 грудня 2024 року	

ВСТАНОВИВ:
        І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
У жовтні 2024 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі – відповідач)  у якій позивач просив суд:
визнати бездіяльність відповідача щодо обмеження пенсії максимальним розміром під час перерахунку з 01.02.2022 на підставі рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 по справі № 500/4149/24 та № 500/4145/24 виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 89% сум грошового забезпечення, з врахуванням індексації, передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році»  та  постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році»  протиправною;
зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії під час перерахунку з 01.02.2022  відповідно до рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 по справі № 500/4149/24 та № 500/4145/24 без обмеження її максимального розміру, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 89% сум грошового забезпечення з урахуванням індексації згідно з  постановою КМУ від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році»  та  постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», з урахуванням проведених виплат.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року у справі № 500/6429/24 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2024  та 01.11.2024 максимальним розміром.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести ОСОБА_1 з 01.07.2024  та з 01.11.2024 перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судове рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує те, що судом першої інстанції не ураховано, що виплата пенсії проводиться в розмірі, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Розмір пенсії після перерахунку склав 34255,68 грн. Оскільки виплата пенсії проводиться в розмірі, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, тому доплата на виконання зазначеного рішення суду відсутня. Виходячи із зазначеного виплата пенсії проводиться у раніше встановленому розмірі, а саме 26083,12 грн.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4  статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про розгляд апеляційної  скарги відповідач та позивач повідомлені  шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду  через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані  автоматизованої системи  документообігу суду. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI. Застосування положень Закону України №3668-VI по відношенню до військовослужбовців фактично зводить нанівець наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає статті 17 Конституції України.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постановах від 09.02.2021 у справі №640/2500/18, від 16.12.2021 у справі №400/2085/19, від 23.01.2024 у справі №160/17347/22.
Суд зауважує, що питання обмеження пенсії позивача максимальним розміром було предметом судового розгляду. Зокрема, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 по справі №500/4149/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області здійснити з 01.02.2021 та з 01.02.2022 перерахунок та виплату пенсії позивачу без обмеження її максимального розміру, з врахуванням раніше виплачених сум.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за вислугу років, яка йому призначена відповідно до  Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 по справі № 500/4149/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області здійснити з 01.02.2021 та з 01.02.2022 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру, з врахуванням раніше виплачених сум.
На виконання вказаного рішення суду відповідач провів перерахунок пенсії позивача з 01.07.2024, підсумок пенсії  (з надбавками) з склав 27583,12 грн, однак з урахуванням максимального розміру пенсійна виплата склала 26083,12 грн.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 по справі № 500/4145/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області здійснити з 01.02.2021 та з 01.02.2022 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з 89% від відповідних сум грошового забезпечення, з врахуванням раніше виплачених сум.
На виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 по справі № 500/4145/24 відповідач з 01.11.2024 провів перерахунок пенсії позивача виходячи з 89% від відповідних сум грошового забезпечення, підсумок пенсії (з надбавками) з склав 34255,68 грн, однак з урахуванням максимального розміру пенсійна виплата склала 26083,12 грн.
25.09.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою виконати вказані рішення суду та здійснити з 01.02.2021 та з 01.02.2022 перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимального розміру, виходячи з 89% відповідних сум грошового забезпечення.
Листом від 09.10.2024 № 7871-7770/Б-02/8-1900/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило позивача, що на виконання рішення суду від 31.07.2024 у справі № 500/4149/24, проведено перерахунок пенсії у жовтні 2024 без обмеження її максимального розміру, з урахуванням раніше виплачених сум. Розмір пенсії після перерахунку з 01.11.2024 склав 27583,12 грн.
Щодо виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 № 500/4145/24, відповідачем проведено перерахунок пенсії з 01.02.2021 та з 01.02.2022, виходячи з 89% від відповідних сум грошового забезпечення, з врахуванням раніше виплачених сум. Розмір пенсії після перерахунку склав 34255,68 грн.
Оскільки виплата пенсії проводиться в розмірі, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, тому виплата пенсії проводиться у розмірі 26083,12 грн.
Вважаючи дії суб`єкта владних повноважень щодо застосування обмеження максимального розміру пенсії при здійсненні її перерахунку протиправними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Апеляційний суд встановив те, що відповідач провів перерахунок пенсії позивача, на підставі рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 року № 500/4145/24 з 01.02.2021 року та  з 01.02.2022 року, виходячи з 89% від відповідних сум грошового забезпечення.
При перерахунку пенсії відповідач обмежив пенсію позивача максимальним розміром на підставі  Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”. 
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію 01.10.2011 року змінами до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 08 липня 2011 року № 3668-VI (далі – Закон № 3668-VI).
Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб,  які мають особливі заслуги перед  Батьківщиною), призначених (перерахованих)  відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет  Міністрів  України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас, Законом № 3668-VI, внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016 року.
Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини  п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.
Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон  № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.
Конституційний Суд України у рішенні від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 надав оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнав таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.
Отже, обмеження пенсії військовослужбовцям, які отримують пенсію на підставі Закону  № 2262-ХІІ  максимальним розміром є неконституційним.
Тому, на переконання апеляційного суду, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на отримання якої без обмежень встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.
Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача з 01.02.2021 та з 01.02.2022  без обмеженням пенсії максимальним розміром.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове  рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у  цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції, в частині задоволення позову, правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, в частині задоволення позову, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат  у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення. 
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року у справі № 500/6429/24, в частині задоволення позову, залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин