ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

16 вересня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 742/1438/25
Головуючий у першій інстанції – Давидчук Д. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1436/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Мамонової О.Є.,
суддів – Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс",
відповідач: ОСОБА_1 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" на заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 липня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

                                       У С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки на його користь:
- заборгованість за кредитним договором №3073586 від 16.08.2020 у розмірі 7 282,54 грн; 
- судовий збір у розмірі 2 422,40 грн;
- витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.08.2020 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі по  тексту – ТОВ «Мілоан») Мазник О.І. подано заявку на отримання кредиту №3073586. Після чого ТОВ «Мілоан» направила відповідачці електронним повідомленням одноразовий ідентифікатор, увівши який ОСОБА_1 підтвердила прийняття умов кредитного договору №3073586. 
Таким чином, відповідачка уклала з ТОВ «Мілоан» кредитний договір №3073586 від 16.08.2020, на виконання якого їй було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок у сумі 8 000 грн. 
10.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги №06Т, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором №3073586 від 16.08.2020 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до відповідачки. 
Позивач указував, що згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 7 282,54 грн, з яких:
-  заборгованості за тілом кредиту -  2 672 грн;
- заборгованість за відсотками - 3 010,54 грн;
- заборгованість за комісійними винагородами – 1 600 грн;
- заборгованість за пенею - 0 грн. 
Зазначав, що у зв`язку з істотними порушеннями відповідачкою умов кредитного договору №3073586 від 16.08.2020, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу ОСОБА_1 , зазначену в кредитному договорі №3073586 від 16.08.2020, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс», із зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості по вказаному кредитному договору.
Наголошував, що позичальниця не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором. 

Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01.07.2025 позов ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 – залишено без задоволення. 

В апеляційній скарзі ТОВ «Діджи Фінанс» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, вирішити питання розподілу судових витрат у судах першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, ухвалення без належного з`ясування всіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. У пункті 1.5.1. кредитного договору визначено, що комісія за надання кредиту: 1600 грн, яка нараховується за ставкою 20,00 відсотків від суми кредиту одноразово.
Позивач зазначає, що з відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №3073586 від 16.08.2020 вбачається, що відповідачкою вчинялися дії по сплаті комісії за пролонгацію за кредитним договором, що свідчить про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку договору, а також погодили умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.
Указує, що в кредитному договорі сторонами був обумовлений строк нарахування відсотків, а саме їх нарахування до дня повного погашення заборгованості за кредитом. Оскільки на даний момент заборгованість по кредитам не погашена, то позивачем обґрунтовано нараховані відсотки за період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення.
Звертає увагу, що на підтвердження законності нарахування заборгованості позивачем долучено відомість про щоденні нарахування та погашення за кредитом, яка сформована та підписана первісним кредитором. 

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Діджи Фінанс»  суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обґрунтованість розрахунку заборгованості відповідачки за кредитним договором №3073586 від 16.08.2020.
З висновком районного суду щодо відсутності підстав для задоволення позову апеляційний суд погоджується, але зазначеного суд першої інстанції дійшов із помилкових мотивів.

Судом у справі встановлено, що 16.08.2020 ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Мілоан» з анкетою-заявою на кредит №3073586, в якій зазначила особисті данні, місце роботи, мобільний телефон, адресу реєстрації та проживання (а.с. 11).
Згідно з кредитним договором №3073586 від 16.08.2020 (а.с. 32-34) його укладено між ТОВ «Мілоан» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник). Позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (п. 1.1. договору).
Сума кредиту становить 8 000 гривень (п. 1.2 договору).
Пунктом 1.3. договору передбачено, що кредит надається строком на 30 днів з 16.08.2020.
Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 15.09.2020 (п. 1.4 договору).
Проте договір про споживчий кредит №3073586 від 16.08.2020 не підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором, як передбачено його умовами, тобто відсутні докази про прийняття пропозиції про укладення (акцепту) договору з боку відповідачки.
Матеріали справи містять Графік розрахунків до кредитного договору №3073586 від 16.08.2020 (додаток №1) (а.с. 35), який теж не підписано ОСОБА_1 .
Згідно з платіжним дорученням №25894258 від 16.08.2020 ТОВ «Мілоан» перераховано ОСОБА_1 8 000 грн, код банку Mastercard, кредитний рахунок № 516874*65, призначення платежу: кредитні кошти від ТОВ Мілоан згідно договору 3073586 (а.с. 37).
ТОВ «Мілоан» надано відомість про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №3073586 за період з 16.08.2020 по 21.07.2021, за якими борг по тілу – 2 672 грн; борг по відсотках – 3 010,54 грн; борг по пені – 0 грн; борг по комісії – 1 600 грн; загальний борг – 7 282,54 грн (а.с. 15-19).

10.01.2021 між ТОВ «Мілоан» (кредитор) та ТОВ «Діджи Фінанс» (фактор) укладено договір відступлення прав вимоги №06Т (а.с. 21-28), згідно з п. 1.1 якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). 
Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов?язань боржників за кредитними договорами (п. 1.2 договору №06Т). 
Новий кредитор має право здійснити наступне відступлення третім особам прав вимоги до боржників, придбаних від кредитора за цим договором, але не раніше оплати прав вимоги, які підлягають відступленню згідно цього договору, до кожного окремого боржника (п. 1.3 договору №06Т).
Згідно з п. 3.1 договору №06Т підписанням цього договору кредитор гарантує, що йому належить право вимоги за портфелем боржників. 
Сторони погоджуються, що кредитор відповідає за дійсність переданих новому кредиторові прав вимоги, але не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржниками грошової вимоги, право якої відступається за цим договором і яка пред?явлена до виконання новим кредитором (п. 5.1 договору №06Т).
У відповідності до умов цього договору кредитор передає (відступає) новому кредиторові права вимоги до боржників які виникли у кредитора внаслідок укладення з боржниками кредитних договорів та надання кредитором боржникам кредитних коштів, та які входять до портфелю заборгованості. Загальний розмір портфеля заборгованості боржників, права вимоги до яких відступаються, складає 86 357 906, 31 грн станом на дату підписання сторонами цього договору (п. 6.1 договору №06Т).
Права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості (п. 6.2.3 договору №06Т).
Відступлення права вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржників (п. 6.2.4 договору №06Т).
Згідно з п. 7.1 договору №06Т в якості компенсації за придбання (відступлення) права вимоги, новий кредитор сплачує кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 3 546 422,38 грн без ПДВ до 29.10.2021. 
Кредитор зобов`язаний протягом 10 робочих днів з моменту підписання цього договору та заповненого додатку N? 1 підготувати і передати новому кредиторові в електронній формі, електронною поштою або кур`єрською доставкою на електронному носієві (флеш карта, компакт диск та інші оптичні носії інформації) реєстр боржників за формою, встановленою в Додатку №l до цього договору, з усіма заповненими даними про боржників, які обов`язково повинні міститись в реєстрі боржників (п. 8.3.1 договору № 06Т).
Протягом 10 робочих днів з моменту отримання новим кредитором електронної форми реєстру боржників новий кредитор формує та надає кредитору для підписання акт приймання-передачі реєстру боржників (додаток №2). Протягом 3 робочих днів, з моменту отримання кредитором акту приймання-передачі реєстру боржників, уповноважений представник кредитора підписує вказаний акт, скріплює печаткою та передає підписаний примірник акту новому кредиторові. Приймання-передача документації здійснюється уповноваженими представниками сторін за місцезнаходженням кредитора (п. 8.3.2, 8.3.3 договору № 06Т).
Згідно з витягом з додатку до договору факторингу №06Т від 10.08.2021 залишок заборгованості за кредитним договором №3073586 від 16.08.2020 становить  разом – 7282,54 грн, сума заборгованості за тілом – 2672 грн, сума заборгованості за відсотками – 3010,54 грн, сума заборгованості за комісією – 1600 грн, сума заборгованості за пенею – 1600 грн (а.с. 14).
З платіжних інструкцій АТ «Сенс банк» №1470 від 03.09.2021, № 1519 від 09.09.2021, № 1190 від 16.09.2021, № 1578 від 23.09.2021, № 16 від 30.09.2021, № 1595 від 07.10.2021, № 1604 від 11.10.2021, № 1631 від 21.10.2021, № 1660 від 28.10.2021, № 1688 від 04.11.2021, № 1737 від 11.11.2021, № 5 від 18.11.2021, № 24 від 25.11.2021 вбачається, що ТОВ «Діджи Фінанс» перераховано ТОВ «Мілоан» кошти, як оплату за договором відступлення прав вимоги № 06Т від 10.08.2021 на загальну суму 3 546 422,38 грн (а.с. 41-47).

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.  Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
За положеннями частини першої статті 1046  ЦК України договір позики є укладеним  з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Отже із аналізу вищезазначених норм матеріального права суд робить висновок, що договір, який укладається його сторонами в електронній формі, безумовно повинен містити електронний цифровий підпис, зокрема, у конкретному випадку позичальника або електронний підпис одноразовим ідентифікатором сторони, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надісланий іншій стороні цього договору (позикодавцю).
З копії кредитного договору, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що вказаний договір не містить підпису ОСОБА_1 за формою, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію».
Так, судом встановлено, що кредитний договір №3073586 від 16.08.2020 не містить електронного цифрового підпису або електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідачки.
Вищевказане свідчить про відсутність у матеріалах справи належних і допустимих доказів тому юридичному факту, що ОСОБА_1 виявила волю на укладення кредитного договору, заборгованість за яким є предметом розгляду судом даної справи.
Таким чином районний суд дійшов помилкового висновку про доведеність факту укладення між сторонами кредитного договору, а також, що ОСОБА_1 всі умови договору цілком зрозуміла та своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.

При цьому, колегія суддів уважає встановленим факт перерахування ТОВ «Мілоан» грошових коштів у сумі 8 000 грн на картковий рахунок ОСОБА_1 , на підтвердження чого в матеріалах справи міститься платіжне доручення №25894258 від 16.08.2025, згідно з яким ТОВ «Мілоан» перераховано ОСОБА_1 8 000 грн, код банку Mastercard, кредитний рахунок №516874*65, призначення платежу: кредитні кошти від ТОВ Мілоан згідно договору 3073586. Однак вказаний факт не свідчить про наявність між сторонами кредитних правовідносин.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.  
Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання  обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)).
Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).
Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.
Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог.
Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №761/33403/17).
Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21).
З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Таким чином, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог.
Відповідно до п. 1.2 договору відступлення прав вимоги внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов?язань боржників за кредитними договорами.
Право вимоги – право грошової вимоги кредитора до боржників, строк платежу за якою настав (наявна вимога) та право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) щодо погашення заборгованості, яка виникла та виникне на підставі укладених між кредитором та боржниками кредитних договорів, та підтверджуються документацією. 
Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Судом встановлено, що кредитний договір №3073586 від 16.08.2020 не містить підпису ОСОБА_1 за формою, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». 
Таким чином, враховуючи те, що для відступлення права вимоги необхідним є існування самого зобов`язання, за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог, а кредитний договір №3073586 від 16.08.2020 не є укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан», відсутні підстави вважати, що ТОВ «Діджи Фінанс»» набув права вимоги на підставі  укладеного між ним та ТОВ «Мілоан» договору відступлення прав вимоги №06Т від 10.08.2021 до ОСОБА_1 .
Зазначене свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що до позивача за договором відступлення прав вимоги перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №3073586 від 16.08.2020.
Зважаючи на те що кредитний договір №3073586 від 16.08.2020 не є укладеним, внаслідок чого право вимоги за договором відступлення прав вимоги № 06Т від 10.08.2021 до позивача не перейшло, доводи апеляційної скарги, які зводяться до правильності нарахування визначеної до стягнення суми заборгованості за кредитним договором, не є заслуговують на увагу.
З огляду на вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, апеляційна скарга ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає  частковому задоволенню, а заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01.07.2025 – зміні, шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін. 

Керуючись ст. 367, 374, ч. 4 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 

                                            У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" – задовольнити частково.
Заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 липня 2025 року – змінити, виклавши мотивувальну частину рішення  у редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення суду - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча                                                                      О.Є. Мамонова

Судді:                                                                             Н.В. Висоцька
                                              
                                                                                       О.І. Онищенко