ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/3912/25
Провадження № 22-ц/820/1816/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
       секретар        судового засідання        Шевчук Ю.Г.,
       з участю        представниці позивача        Висоцької Х.О.,
               третьої особи         ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РАУН», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, – ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «РАУН» (далі – ТОВ «РАУН»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, – ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
ОСОБА_2 зазначив, що 1 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , керуючи під час виконання трудових обов`язків належним ТОВ «РАУН» автомобілем «Renault Dokker» реєстраційний номер  НОМЕР_1  по вулиці Старокостянтинівське шосе, в місті Хмельницькому, в порушення пункту 16.13 Правил дорожнього руху перед поворотом ліворуч не дав дорогу автомобілю «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який під його керуванням рухався в зустрічному напрямку.
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 жовтня 2024 року у справі №686/27317/24 ОСОБА_1 визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді.
В результаті зіткнення належний позивачу автомобіль «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження та потребував відновлювального ремонту. Відповідно до звіту оцінювача №82-D/15/57 від 11 грудня 2024 року вартість матеріального збитку, завданого власнику цього автомобіля, тобто вартість його відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників без податку на додану вартість, становить 85 047 грн 34 коп.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ТОВ «РАУН» була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Універсальна» (далі – ПАТ «СК «Універсальна») за полісом обов`язкового страхування №ЕР-219849527. За заявою позивача ПАТ «СК «Універсальна» виплатило йому страхове відшкодування у розмірі 82 447 грн 34 коп. із вирахуванням франшизи (2 600 грн).
3 лютого 2025 року між позивачем і фізичною особою – підприємцем ОСОБА_3 (далі – ФОП ОСОБА_3 ) укладено договір підряду на виконання робіт №1, за умовами якого останній зобов`язався виконати до 31 грудня 2025 року відновлювальний ремонт автомобіля «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_2 вартістю 224 446 грн 30 коп. Таким чином, невідшкодований розмір шкоди, пов`язаний з пошкодженням транспортного засобу, становить 141 998 грн 96 коп.
Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях і переживаннях через пошкодження власного майна, погіршення його технічного та естетичного стану, неможливості користуватися цим майном і терпіння побутових незручностей. Розмір оціненої позивачем моральної шкоди склав 30 000 грн.
За таких обставин ОСОБА_2 просив суд стягнути з ТОВ «РАУН» на свою користь 141 998 грн 96 коп. майнової шкоди та 30 000 грн моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2025 року в позові відмовлено.
Суд керувався тим, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 , який керував автомобілем під час виконання трудових обов`язків і допустив порушення правил дорожнього руху. ТОВ «РАУН» як власник автомобіля застрахувало свою цивільно-правову відповідальність у ПАТ «СК «Універсальна», яке виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 82 447 грн 34 коп. Заявлений позивачем розмір фактичних витрат на відновлення автомобіля «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 141 998 грн 96 коп. Указана сума не перевищує ліміт відповідальності страховика, внаслідок чого до участі у справі в якості співвідповідача має бути залучено ПАТ «СК «Універсальна». Оскільки ОСОБА_2 пред`явив позов не до всіх належних відповідачів, то підстави для задоволення цього позову відсутні.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2  просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що за законом у разі пошкодження транспортного засобу страховик відшкодовує потерпілому витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу та з вирахуванням безумовної франшизи. ПАТ «СК «Універсальна» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 82 447 грн 34 коп., тобто вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників без податку на додану вартість і з вирахуванням франшизи. Фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_2 (з використанням нових деталей) становить 224 446 грн 30 коп., однак у страховика не виник обов`язок з виплати позивачу різниці між цим розміром шкоди та страховою виплатою. Також на страховика не можуть бути покладені зобов`язання з відшкодування позивачу безумовної франшизи та моральної шкоди. Оскільки жодна із позовних вимог не може бути пред`явлена до ПАТ «СК «Універсальна», то незалучення його до участі у справі не є підставою для відмови в позові.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ТОВ «РАУН» і ОСОБА_1 не подали відзив на апеляційну скаргу.

Щодо розгляду справи апеляційним судом за відсутності відповідача

Відповідно до статті 372 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain», заява №11681/85, рішення від 7 липня 1989 року, пункт 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Апеляційний суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є перешкодою для розгляду справи.
Ухвалою від 11 серпня 2025 року справа була призначена до судового розгляду в суді апеляційної інстанції на 16 вересня 2025 року о 14 годині.
ТОВ «РАУН» бере участь у справі через свого представника адвоката Гелемея Ю.М.
12 та 19 серпня 2025 року ТОВ «РАУН» та адвокат Гелемей Ю.М. одержали судові повістки про виклик у судове засідання, про що свідчать довідки про доставку електронного листа (а.с. 154, 158). Тобто відповідач і його представник повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи в апеляційному суді у порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України.
Адвокат Гелемей Ю.М. звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про відкладення розгляду справи посилаючись на свою зайнятість в іншій справі. При цьому він не з`явився в судове засідання.
Оскільки заявлені причини неявки представника відповідача до суду не є поважними, то апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу в даному судовому засіданні. При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що відкладення розгляду справи призведе до порушення розумного строку розгляду апеляційної скарги.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.
Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, не врахував норми статті 12 Закону України від 1 липня 2004 року №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон №1961-ІV), статті 23 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), неправильно витлумачив норми статей 1167, 1194 ЦК України, та не застосував приписи статті 81 ЦПК України.
У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.
Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Автомобіль «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_2 
ТОВ «РАУН» є володільцем автомобіля «Renault Dokker» реєстраційний номер НОМЕР_1 .
14 березня 2024 року ПАТ «СК «Універсальна» і ТОВ «РАУН» уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №ЕР-219849527), за умовами якого ПАТ «СК «Універсальна» застрахувало відповідальність володільця автомобіля «Renault Dokker» реєстраційний номер НОМЕР_1 на випадок заподіяння ним шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди за участю даного транспортного засобу на строк з 18 березня 2024 року до 17 березня 2025 року включно. Цим договором визначено ліміти відповідальності страховика на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, – 320 000 грн; за шкоду, заподіяну майну, – 160 000 грн (франшиза – 2 600 грн).
1 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , керуючи під час виконання трудових обов`язків належним ТОВ «РАУН» автомобілем «Renault Dokker» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Старокостянтинівське шосе, в місті Хмельницькому, у порушення пункту 16.13 Правил дорожнього руху перед поворотом ліворуч не дав дорогу автомобілю «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який під керуванням ОСОБА_2 рухався в зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди вказані автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 жовтня 2024 року у справі №686/27317/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.
Згідно зі звітом оцінювача №82-D/15/57 від 11 грудня 2024 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_2 , тобто вартість його відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників без податку на додану вартість, становить 85 047 грн 34 коп.
27 листопада 2024 року та 17 грудня 2024 року ПАТ «СК «Універсальна» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 82 447 грн 34 коп. із вирахуванням франшизи (2 600 грн).
3 лютого 2025 року між ОСОБА_2 і ФОП ОСОБА_3 укладено договір підряду на виконання робіт №1, за умовами якого останній зобов`язався виконати до 31 грудня 2025 року відновлювальний ремонт автомобіля «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_2 вартістю 224 446 грн 30 коп.
Наразі відновлювальний ремонт автомобіля «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_2 не проведений.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 ЦК України встановлено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (стаття 1166 ЦК України).
В силу частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як передбачено частиною першою статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов`язану з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Із положень пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України слідує, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України).
Згідно зі статтею 979 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування», інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством.
Закон №1961-ІV, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, регулював відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Статтею 3 Закону №1961-ІV унормовано, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до статті 6 Закону №1961-ІV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом пункту 22.1 статті 22 Закону №1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, - це шкода, що заподіяна майну потерпілого (стаття 28 Закону №1961-ІV).
В силу статті 29 Закону №1961-ІV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Як передбачено пунктом 12.1 статті 12 Закону №1961-ІV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.  Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Частиною першою статті 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки.
В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.
За загальним правилом шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. 
Суб`єктом відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із власником (володільцем) транспортного засобу. Працівник (службовець), здійснюючи свої трудові (службові) обов`язки, не виступає як окремий суб`єкт права, тому заподіяна ним шкода під час виконання цих обов`язків відшкодовується роботодавцем.
У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини.
З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників особи, діяльність яких пов`язана з використанням транспортних засобів, зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами на випадок завдання шкоди.
Якщо деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик повинен виплатити потерпілому страхове відшкодування в порядку, передбаченому законом.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
При цьому у страховика та застрахованої особи не виникає солідарний обов`язок із відшкодування шкоди.
Майнова шкода потерпілому відшкодовується у розмірі реальної вартості втраченого майна на час розгляду справи, а страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямих збитків, яких зазнав потерпілий.
За наслідками настання страхового випадку страховик відшкодовує потерпілому витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу із урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. При цьому страхове відшкодування зменшується на визначену у договорі страхування суму франшизи.
У разі здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, витрачених на його відновлення, а у разі непроведення ремонту – як вартість матеріалів і робіт, необхідних для його відновлення в майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати (див. постанови Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі №753/19288/14-ц і від 2 червня 2022 року у справі №638/10072/19).
Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок знищення чи пошкодження її майна, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.
У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Водночас суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Зібрані докази вказують на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1 , який керував належним ТОВ «РАУН» автомобілем під час виконання своїх трудових обов`язків, у зв`язку з чим автомобіль «Hyundai Tucson» реєстраційний номер  НОМЕР_2  отримав механічні пошкодження та потребував відновлювального ремонту, а потерпілому ОСОБА_2 завдано майнової шкоди.
Цивільно-правова відповідальність ТОВ «РАУН» як володільця автомобіля «Renault Dokker» реєстраційний номер  НОМЕР_1  була застрахована ПАТ «СК «Універсальна», яке визнало дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком і виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 82 447 грн 34 коп., тобто вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників без податку на додану вартість і з вирахуванням франшизи.
Отже ПАТ «СК «Універсальна» виконало зобов`язання з виплати ОСОБА_2 страхового відшкодування у повному обсязі.
Оскільки відповідальність як ПАТ «СК «Універсальна», так і ТОВ «РАУН», перед ОСОБА_2 за завдані збитки є самостійною (не солідарною), то позивач вправі був не пред`являти позов до ПАТ «СК «Універсальна».
Суд першої інстанції помилково керувався тим, що незалучення ПАТ «СК «Універсальна» до участі у справі як належного відповідача є підставою для відмови в позові ОСОБА_2 .
ОСОБА_2 не здійснив відновлювальний ремонт автомобіля «Hyundai Tucson» реєстраційний номер  НОМЕР_2  та не зробив витрати для відновлення цього автомобіля, внаслідок чого розмір збитків не може бути визначений як реальна вартість цього ремонту, тобто вартість матеріалів, робіт і складових, витрачених на відновлення пошкодженого транспортного засобу без урахування фізичного зносу складових, які підлягають заміні.
Договір підряду на виконання робіт №1 від 3 лютого 2025 року (а.с. 37-38), за умовами якого ФОП ОСОБА_3 зобов`язався до 31 грудня 2025 року виконати відновлювальний ремонт автомобіля «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_2 вартістю 224 446 грн 30 коп, свідчить лише про намір ОСОБА_2 провести такий ремонт.
Водночас рахунок на оплату №0000001 від 3 лютого 2025 року (а.с. 40) об`єктивно та достовірно не вказує на те, що зазначений у ньому перелік матеріалів, робіт і складових є необхідним для відновлення автомобіля за наслідками дорожньо-транспортної пригоди. До того ж, позивач не надав суду доказів про вартість зазначених у рахунку матеріалів, робіт і складових.
З огляду на те, що ОСОБА_2 не довів свої витрати на відновлення пошкодженого автомобіля, які перевищують розмір отриманого ним страхового відшкодування, то суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в його позові до ТОВ «РАУН» про стягнення 141 998 грн 96 коп. як різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою слід відмовити.
Водночас ТОВ «РАУН» повинно відшкодувати  ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі відрахованої франшизи – 2 600 грн.
Також апеляційний суд дійшов висновку, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 завдано моральну шкоду.
Оскільки норми Закону №1961-ІV не визначають обов`язок страховика відшкодувати потерпілому моральну шкоду, заподіяну в результаті пошкодження чи знищення майна, то в такому випадку моральна шкода відшкодовується особою, яка спричинила цю шкоду.
Докази у справі вказують на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди належний ОСОБА_2 автомобіль «Hyundai Tucson» реєстраційний номер  НОМЕР_2  отримав механічні пошкодження та потребував відновлювального ремонту. У зв`язку з цим  ОСОБА_2  зазнав душевних страждань, відчував дискомфорт і побоювання за свою власність, тривалий час не міг користуватися автомобілем і терпів незручності, були порушені нормальні життєві зв`язки позивача, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
На думку суду апеляційної інстанції, враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань потерпілого, вимоги розумності та справедливості, з ТОВ «РАУН» на користь  ОСОБА_2 слід присудити моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.
Така сума відшкодування є належною компенсацією завданої ОСОБА_2 моральної шкоди, що сприятиме відновленню його порушених прав.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні спору суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи та не застосував правильно норми чинного законодавства, у зв`язку з чим ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.
З ТОВ «РАУН» на користь  ОСОБА_2 слід стягнути 2 600 грн майнової шкоди та 10 000 грн моральної шкоди. В решті позову слід відмовити.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання щодо зміни розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір і витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов ОСОБА_2  заявлено з ціною 171 998 грн 96 коп. і задоволено на суму 12 600 грн, тобто на 7,33% (12600,00?100:171998,96), а тому з ТОВ «РАУН» на користь  ОСОБА_2 слід стягнути 315 грн судового збору за подання позову та апеляційної скарги ((12600?1%)+(126?150%)).
На підставі договору про надання правничої допомоги від 28 жовтня 2024 року (а.с. 56, 57, 127) адвокатка Висоцька Х.О. надавала ОСОБА_2  професійну правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанції. За умовами цього договору сторони визначили гонорар адвоката у фіксованому розмірі: 10 000 грн – за участь адвоката в суді першої інстанції та 5 000 грн – за участь адвоката в суді апеляційної інстанції. Реальність і спірність цих витрат ОСОБА_2 відповідачем не оспорюється, а тому з ТОВ «РАУН» на користь позивача слід стягнути 1 099 грн 50 коп. витрат на професійну правничу допомогу ((10000+5000)?7,33%).
Всього з ТОВ «РАУН» на користь  ОСОБА_2 слід присудити 1 414 грн 50 коп. судових витрат (315,00+1099,50).

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, розподіл судових витрат змінити.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РАУН» (місцезнаходження – 79000, Львівська область, місто Львів, вулиця Стрийська, 45А, квартира 291; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 38700539) на користь  ОСОБА_2 (місце проживання – АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 ) 2 600 гривень майнової шкоди, 10 000 гривень моральної шкоди, 1 414 гривень 50 копійок судових витрат, а всього – 14 014 гривень 50 копійок.
В решті позову відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2025 року.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       Л.М. Грох

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Мазурок О.В.         
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 30