ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

          25 вересня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/33222/24	

Головуючий суддя І інстанції – Турлакова Н.В.

          Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Іванова С.М. (доповідач),
                              суддів:  Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІСТІЛ"  на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 в адміністративній справі №160/33222/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІСТІЛ" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІСТІЛ"  звернулось до суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 11.09.2024 № 836/32-00-07-06-19.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2025  в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІСТІЛ" було відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІСТІЛ", звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що перевіркою не встановлено, що задекларовані ТОВ «ЮНІСТІЛ» у звітний податковий період травень 2024 року податкові зобов`язання з ПДВ по взаємовідносинам з контрагентами-покупцями ТОВ «МЕТІНВЕСТ-СМЦ» та ПАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» не відповідають обсягам постачання, зазначеним у видаткових накладних, отже, податкові зобов`язання по операціях постачання готової продукції сформовані ТОВ «ЮНІСТІЛ», виходячи із договірних. Крім того, контролюючим органом не наведено, на підставі яких фактичних даних ним встановлено, що ціни, за якими ТОВ «ЮНІСТІЛ» у перевіреному періоді реалізовував продукцію власного виробництва, не є звичайними цінами за кожним видом продукції; не доведено, що договірна ціна продажу ТОВ «ЮНІСТІЛ» власної продукції не відповідала рівню ринкових цін у порівнюваних економічних умовах. Як і не доведено можливість ТОВ «ЮНІСТІЛ» реалізувати товари за визначеною податковим органом ціною, що відповідає собівартості у перевіреному періоді. Крім того вказано, що інші доводи податкового органу відносно застосування до Товариства п. 200.4-1 ст. 200 ПК України є такими, що не ґрунтуються на приписах діючого законодавства, з урахуванням внесених змін у вказану норму, та не відповідають фактичним обставинам справи, тому як частка підсанкцйних осіб не складає 25% частки статутного капіталу. 
Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Також, відповідачем було подано клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції.
Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Відповідно до п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Таким чином, з огляду на те, що дана справа має незначну складність,  не відноситься до справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, обґрунтованим є розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін (в порядку письмового провадження), а тому в задоволенні заявленого відповідачем клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції, слід відмовити.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІСТІЛ" зареєстроване 11.12.2007, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вчинено запис №12271020000009822 про державну реєстрацію юридичної особи за ідентифікаційним кодом 35601339.
Основний вид діяльності: 25.61 Оброблення металів та нанесення покриття на метали.
Інші види діяльності: Холодне штампування та гнуття, Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій, Механічне оброблення металевих виробів, Оптова торгівля металами та металевими рудами, Технічні випробування та дослідження.
На підставі повідомлення від 04.07.2024 №75/32-00-07-06-13 виданого Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.79.2 ст.79 ПК України, з урахуванням Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 04.07.2024 №153-п проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ  "ЮНІСТІЛ" (код ЄДРПОУ 35601339) з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. у т.ч. заявленого до бюджетного відшкодування по декларації з ПДВ за травень 2024 року.
За результатом проведеної перевірки складено акт Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "ЮНІСТІЛ" (код ЄДРПОУ 35601339) щодо законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., у т.ч. заявленого до бюджетного відшкодування по декларації з податку на додану вартість за травень 2024 року (від 20.06.2024 вх. №9168426292) від 30.07.2024 №720/32-00-07-06-14/35601339.
В розділі 3.3 акта перевірки щодо результатів перевірки визначення від`ємного значення ПДВ, у т.ч. заявленого до відшкодування з бюджету (розділ ІІІ Декларації) встановлено, що однією з причин формування від`ємного значення та як наслідок бюджетного відшкодування є реалізація власного виробництва зі збитком.
Згідно додатку 3 до податкової декларації з ПДВ за травень 2024 року встановлено суми податку, фактично сплачені у попередньому та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг, а саме:
- січень 2024 року на суму ПДВ 25 287 269 гривень;
- лютий 2024 року на суму ПДВ 30 076 874 гривень;
- березень 2024 року на суму ПДВ 28 102 841 гривень;
- квітень 2024 року на суму ПДВ 27 353 047 гривень;
- травень 2024 року на суму ПДВ 8 854 76 гривень.
За результатами здійсненого аналізу головної книги встановлено реалізацію продукції власного виробництва зі збитком на адресу пов`язаних осіб ТОВ "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" ( код ЄДРПОУ 32036829) – 96,5% в податкових зобов`язаннях ТОВ «ЮНІСТІЛ» та ПАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (код ЄДРПОУ 191230) – 2,6% в податкових зобов`язаннях ТОВ "ЮНІСТІЛ".
Згідно даних фінансової звітності ТОВ «ЮНІСТІЛ» встановлено, що підприємство є хронічно збитковим.
Таким чином, за результатами аналізу вищенаведених операцій, не підтверджено наявність умов та обставин за яких намір платника полягає в отриманні комерційної вигоди, оскільки підприємством в результаті відображення у бухгалтерському обліку доходів, які не компенсують витрати на виробництво окремих видів продукції підприємства, відбувається зменшення такої складової власного капіталу, як активи (в розмірі собівартості цієї продукції) та збільшення активів на суму грошових коштів, отриманих від її реалізації. Проведення такої діяльності призводить не до росту, а до зменшення власного капіталу на різницю між собівартістю зазначеної продукції та вартістю її продажу (що не призведе до отримання прибутку в майбутньому, а лише до збільшення витрат поточного періоду) та отримання бюджетного відшкодування, що свідчить про домінування податкової мети (зниження податкового навантаження, одержання податкових пільг та переваг тощо) над комерційною метою (отримання прибутку).
А отже, отримана платником податку податкова вигода у вигляді суми бюджетного відшкодування є необґрунтованою, оскільки вона використана не у відповідності з її дійсною економічною метою, а намір одержати дохід переважно за рахунок відшкодування з бюджету податку на додану вартість не можна розглядати як самостійну ділову мету.
Згідно з вимогами пп.в п.200.14 ст.200 ПК України, ТОВ "ЮНІСТІЛ" не має права на отримання бюджетного відшкодування за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки по декларації з ПДВ за травень 2024 року на суму 741876 грн.
В розділі IV Висновок акту перевірки зазначено, що перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2024 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ встановлено відсутність права на бюджетне відшкодування за травень 2024 року на суму 741876 грн. у відповідності до пп. в п. 200.14 ст. 200 ПК України.
23.08.2024 року ТОВ "ЮНІСТІЛ" було направлено до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків заперечення № 403 на акт документальної позапланової невиїзної перевірки від  30.07.2024 №720/32-00-07-06-14/35601339.
Листом від 05.09.2024 №4016/6/32-00-07-06-04 Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків розглянуті заперечення  ТОВ "ЮНІСТІЛ" та повідомлено, що надані в ході перевірки документи та надані заперечення не спростовують наявність вини ТОВ "ЮНІСТІЛ" та не містять пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податку. Таким чином, з урахуванням висновків постійної комісії Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків з розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок, висновки акту перевірки є такими: перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2024 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, встановлено відсутність права на бюджетне відшкодування за травень 2024 року на суму 741 876 гривень, у відповідності до підпункту «в» п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України
На підставі висновків, зроблених за результатом розгляду заперечень ТОВ «ЮНІСТІЛ» Східним МУ ДПС складено податкове повідомлення-рішення  від 11.09.2024 №836/32-00-07-06-19 форми «В3», відповідно до якого у ТОВ «ЮНІСТІЛ» відсутнє право на бюджетне відшкодування за травень 2024 року в розмірі 741 876 грн.
26.09.2024 року ТОВ «ЮНІСТІЛ» подано до ДПС України скаргу на податкове повідомлення-рішення від 11.09.2024 №836/32-00-07-06-19 форми «В3».
ДПС України було розглянуто скаргу платника податків та відповідно до рішення від 19.11.2024 року №34724/6/99-00-06-01-04-06 про результат розгляду скарги, відповідно до якого ППР Східного МУ ДПС від 11.09.2024 №836/32-00-07-06-19 форми «В3» залишено без змін, а скаргу ТОВ «ЮНІСТІЛ» залишено без задоволення.
Не погодившись з правомірністю прийняття наведеного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів. 
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з вимогами пп. в) п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України, ТОВ «ЮНІСТІЛ» не має права на отримання бюджетного відшкодування за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки по декларації з податку на додану вартість за травень 2024 року на суму 741 876 гривень, а відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним та скасуванню не підлягає.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі – ПК України), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Підпунктом 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Статтею 75 ПК України встановлено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно з пп. «а» пункту 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Абзацом 3 п. 198.2 ст. 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п., 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Абзацами 1-3 п. 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.
Згідно з пп. 200.1, 200.2 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно з п. 200.14 ст. 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:
- у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;
- у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.
Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 (надалі - Порядок №21).
Згідно із п. 6 Розділу І Порядку № 21 до податкової звітності з податку на додану вартість належать: податкова декларація з податку на додану вартість; уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок з додатками; розрахунок податкових зобов`язань, нарахованих отримувачем послуг, не зареєстрованих як платник податку на додану вартість, які постачаються нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України.
Пунктом 10 Розділу III Порядку № 21 встановлено, що додатками до декларації, зокрема, є: розрахунок коригування сум податку на додану вартість (Д1) (додаток 1); довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) (додаток 2); розрахунок суми бюджетного відшкодування (ДЗ) (додаток 3); заяви про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Д4) (додаток 4).
Порядок заповнення податкової декларації з податку на додану вартість встановлений Розділом V Порядку №21.
Так, відповідно до пп. 3, 4 п. 5 розділу V Порядку № 21 сума від`ємного значення, що не перевищує суми, обчисленої відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), зазначається у рядку 20.
Сума від`ємного значення (рядок 20 у декларації): зараховується у зменшення суми податкового боргу, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу) (відображається у рядку 20.1); підлягає бюджетному відшкодуванню (відображається у рядку 20.2): на рахунок платника у банку (відображається у рядку 20.2.1) та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України (відображається у рядку 20.2.2).
Платники податку, які відповідно до ст. 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та додають до декларації (ДЗ) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).
Розрахунок суми бюджетного відшкодування здійснюється в межах суми, обчисленої відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, за вирахуванням від`ємного значення поточного звітного (податкового) періоду, зарахованого у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість.
Значення рядка 3 таблиці 1 (ДЗ) (додаток 3) переноситься до рядка 20.2 декларації; зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
При заповненні рядка 20.2 обов`язковим є подання (ДЗ) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).
Залишок від`ємного значення після вирахування суми податкового боргу та суми бюджетного відшкодування (рядок 20 - рядок 20.1 - рядок 20.2) відображається у рядку 20.3.
Відповідно до пп. 5 п. 5 розділу V Порядку № 21 сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3), відображається у рядку 21 та переноситься до рядка 16.1 наступного звітного (податкового) періоду.
Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення були висновки відповідача про те, що за результатом аналізу господарських операцій за участі позивача, не підтверджено наявність умов та обставин, за яких намір платника полягає в отриманні комерційної вигоди, оскільки підприємство в результаті відображення у бухгалтерському обліку доходів, які не компенсують витрати на виробництво окремих видів продукції підприємства, відбувається зменшення такої складової власного капіталу, як активи (в розмірі собівартості цієї продукції) та збільшення активів на суму грошових коштів, отриманих від її реалізації. Проведення такої діяльності призводить не до росту, а до зменшення власного капіталу на різницю між собівартістю зазначеної продукції та вартістю її продажу (що не призведе до отримання прибутку в майбутньому, а лише до збільшення витрат поточного періоду) та отримання бюджетного відшкодування, що свідчить про домінування податкової мети (зниження податкового навантаження, одержання податкових пільг та переваг, тощо) на комерційною метою (отримання прибутку).
Як зазначено відповідачем, ТОВ «ЮНІСТІЛ» декларує валовий збиток починаючи з 2017-2019 роки, з 2022-2023 роки та І квартал 2024 року, згідно даних фінансової звітності та є хронічно збитковим, тобто декларування суб`єктом господарювання валових збитків відбувалось до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» (зі змінами).
При цьому, в податковому кредиті ТОВ «ЮНІСТІЛ» операції по взаємовідносинах з пов`язаною особою (ПАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ») складають 89,9 % від загального обсягу, а в податкових зобов`язаннях операції з пов`язаними особами складають 99 % від загального обсягу операцій на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою. Таким чином, діяльність ТОВ «ЮНІСТІЛ» регулюється в межах групи.
Між тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до акту перевірки, на підставі якого було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, в останньому було зазначено, що за результатом проведеної перевірки, щодо результатів перевірки визначення податкових зобов`язань – не встановлено його заниження або завищення;  щодо результатів перевірки визначення податкового кредиту – не встановлено його завищення або заниження; щодо результатів перевірки визначення від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету - не встановлено його завищення або заниження. Не наведена в ньому і інформація про результат дослідження рівня звичайних цін та не відповідності їх ціні договору, що є обов`язком податкового органу.
Контролюючим органом в ході перевірки не спростовано того факту, що ціни, зазначені у видаткових накладних (з урахуванням якісних характеристик), є аналогічними тим, що передбачені специфікаціями до вказаних у договорах та додаткових угодах до них. Також перевіркою не встановлено, що задекларовані ТОВ «ЮНІСТІЛ» у звітний податковий період травень 2024 року податкові зобов`язання з ПДВ по взаємовідносинам з контрагентами-покупцями ТОВ «МЕТІНВЕСТ-СМЦ» та ПАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» не відповідають обсягам постачання, зазначеним у видаткових накладних, отже, податкові зобов`язання по операціях постачання готової продукції сформовані ТОВ «ЮНІСТІЛ», виходячи із договірних.
При цьому, контролюючим органом не досліджено в акті перевірки істотні умови договорів постачання, в т.ч. якісні характеристики, умови оплати, умови поставки транспортування продукції. Також в Акті № 881 відсутні матеріали (документи) щодо статистичної оцінки рівня цін реалізації ідентичних або однорідних товарів/послуг, які б підтверджували заниження ТОВ «ЮНІСТІЛ» ціни продажу товарів власного виробництва для пов`язаних осіб у співставних умовах. 
Крім того, контролюючим органом не наведено, на підставі яких фактичних даних ним встановлено, що ціни, за якими ТОВ «ЮНІСТІЛ» у перевіреному періоді реалізовував продукцію власного виробництва, не є звичайними цінами за кожним видом продукції; не доведено, що договірна ціна продажу ТОВ «ЮНІСТІЛ» власної продукції не відповідала рівню ринкових цін у порівнюваних економічних умовах. Як і не доведено можливість ТОВ «ЮНІСТІЛ» реалізувати товари за визначеною податковим органом ціною, що відповідає собівартості у перевіреному періоді.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.06.2019 року у справі № 818/2186/14, від 12.09.2019 року у справі № 815/527/14, від 05.01.2021 по справі №200/1718/20-а, від 13.12.2022 №200/4957/20, від 10.05.2023 у справі № 640/13800/21.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що контролюючим органом не доведено, що договірна ціна продажу ТОВ «ЮНІСТІЛ» власної продукції не відповідала рівню звичайних (ринкових) цін, і така невідповідність була встановлена шляхом дотримання суб`єктом владних повноважень процедури та вчинення дій, що визначені законодавством України.
При цьому неотримання економічного ефекту від реалізації продукції власного виробництва самостійно не свідчить про негосподарський характер таких операцій, оскільки такий економічний ефект не обов`язково має настати одразу після придбання товарів (робіт, послуг).
Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
Розумна економічна причина (ділова мета) отримання економічного ефекту може мати довгострокову перспективу.
Колегія суддів акцентує увагу на тому, що діючим законодавством не встановлено умов щодо прямої залежності формування податкових зобов`язань відповідного звітного періоду лише за прибутковими господарськими операціями, що спростовує висновок, а по суті припущення, контролюючого органу про обов`язковість спрямованості будь-якої операції на отримання позитивного економічного ефекту.
Водночас, пп. 14.1.71, п.п.14.1.219, пп. 14.1.231 п.14.1 ст. 14 та пп. 188.1 ст. 188 ПК України не визначають обов`язку платника податків нараховувати ПДВ на різницю між ціною продажу товару та його собівартістю у випадку, якщо собівартість товару є більшою, ніж ціна його продажу.
При цьому, положення пп. 188.1 ст. 188 ПК України зобов`язувало платника податків визначати базу оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг виходячи з розміру, який не може бути нижче їх собівартості лише до 31.12.2015. Відповідно до Закону № 909-VIII від 24.12.2015 року вказана норми викладена в редакції, яка пов`язує базу оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг із звичайними цінами.
Отже, посилання контролюючого органу на те, що при визначенні бази оподаткування має враховуватися розмір собівартості самостійно виготовлених товарів/послуг, не відповідає положенням податкового законодавства, які були чинними протягом періоду, що перевірявся.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05 січня 2021 року у справі № 200/1718/20-а та від 28 вересня 2022 року у справі № 200/14542/19-а, від 15.03.2023 у справі №200/4942/2)-а.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Підпунктами 16.1.2 й 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Отже, колегія суддів апеляційного суду вважає, що висновок відповідача про те, що отримання ТОВ «ЮНІСТІЛ» податкової вигоди у вигляді суми бюджетного відшкодування є необґрунтованим, оскільки твердження про те, що відшкодування ПДВ використане не у відповідності з його дійсною економічною метою, а підприємство мало на меті одержати дохід переважно за рахунок відшкодування з бюджету податку на додану вартість є припущенням, яке не підтверджується жодним доказом. 
Поряд з вказаним, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в силу приписів ст. 200 Податкового кодексу України, бюджетне відшкодування є сумою податку, що визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду та у результаті становить від`ємне значення.
В даному випадку, як було встановлено судом, податковим органом за результатом проведеної перевірки не було встановлено факту порушення позивачем приписів Податкового кодексу України в частині оформлення податкового кредиту, на підставі якого було сформовано бюджетне відшкодування.
Таким чином, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо безпідставності наведених висновків відповідача при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення.
При цьому колегія суддів зазначає, що інші підстави відсутності права на бюджетне відшкодування, як в акті перевірки так і в спірному податковому повідомленні-рішенні відсутні, а отже факти податкових порушень не зафіксовані в акті перевірки не можуть слугувати підставою для притягнення платника податків до відповідальності.
Відповідна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 11.01.2021 р. (справа № 420/1878/19), що враховується судом апеляційної інстанції відповідно до  ч. 5 ст. 242 КАС України.
Що стосується в подальшому посилань податкового органу вищого рівня на те, що були наявні правові підстави для застосування Указу Президента України від 24.01.2023 №43/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 24 січня 2023 року "Про внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" та сформованих висновків суду першої інстанції з цього приводу, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Указом Президента України від 24.01.2023 №43/2023 ОСОБА_1 (Novynskyi Vadym, РНОКПП НОМЕР_1 ), включений до переліку юридичних осіб до яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні санкції терміном на 5 років, а саме:
1) блокування активів – тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними;
2) обмеження торговельних операцій (повне припинення);
3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України (повне припинення);
4) запобігання виведенню капіталів за межі України;
5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;
6) анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами;
7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах;
8) заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України (повна заборона);
9) повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом (повна заборона);
10) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності;
11) припинення культурних обмінів, наукового співробітництва, освітніх та спортивних контактів, розважальних програм з іноземними державами та іноземними юридичними особами;
12) анулювання офіційних візитів, засідань, переговорів з питань укладення договорів чи угод;
13) позбавлення державних нагород України, інших форм відзначення;
14) заборона на набуття у власність земельних ділянок.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що з преамбули Закону України «Про санкції» №1644-VII від 14 серпня 2014 року (далі - Закон №1644-VII) слідує, що інститут санкцій законодавець запровадив з метою невідкладного та ефективного реагування на наявні і потенційні загрози національним інтересам і національній безпеці України, включаючи ворожі дії, збройний напад інших держав чи недержавних утворень, завдання шкоди життю та здоров`ю населення, захоплення заручників, експропріацію власності держави, фізичних та юридичних осіб, завдання майнових втрат та створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод.
Частиною першою статті 1 Закону №1644-VII встановлено, що з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).
Згідно з вимогами ч.5 ст. 5 Закону №1644-VII реалізація санкцій щодо особи, щодо якої застосовано санкції, у сфері відносин, які регулюються Податковим кодексом України та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, забезпечується контролюючим органом шляхом здійснення заходів, передбачених пунктом 21-1.1 статті 21-1 Податкового кодексу України.
Згідно з ст.21-1 ПК України контролюючі органи виконують рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняті у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", шляхом здійснення таких заходів:
анулювання ліцензій на право здійснення діяльності у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального - у разі застосування санкції щодо анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності;
відмова/зупинення у поверненні помилково та/або надміру сплачених сум податків та зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, пені, штрафів - у разі застосування санкції щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;
відмова в наданні розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), а також у прийнятті рішення про перенесення строків сплати розстрочених (відстрочених) сум - у разі застосування санкції щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;
зупинення/відмова в наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість - у разі застосування санкції щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань.
Підставою для здійснення контролюючим органом заходів, визначених пунктом 21-1.1 цієї статті, є рішення про застосування (внесення змін) спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняте у порядку, встановленому Законом України "Про санкції".
Згідно п. 200.4-1 ПК України платники податку, щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення.
Згідно пункту 200.12-1 ст. 200 ПК України з дати прийняття рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", зупиняються бюджетне відшкодування узгодженої суми бюджетного відшкодування та перебіг строків здійснення такого бюджетного відшкодування, визначених цією статтею.
Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що до податкової декларації за травень 2024 року, з урахуванням приписів ст. 58 Конституції України, не можливе застосування приписів п. 200.4-1 ст. 200 ПК України в редакції після 26.07.2024 року, тому як лише після цієї дати набрали чинності зміни за Законом № 3813-IX від 18.06.2024 р., відповідно до яких в абз. 2 п. 43.1 ст. 43, абз. 1, 2 п. 100.15 ст. 100, абз. 1 п. 200.4-1 ст. 200, абз. 2 п. 291.3 ст. 291 слова «щодо яких» було замінено словами «щодо яких  (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких)».
Крім того, з матеріалів справи видно, що  ТОВ «ЮНІСТІЛ» листом від 24.09.2024 №420 повідомлено, що єдиним учасником Товариства є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МЕТІНВЕСТ-СМЦ» (код ЄДРПОУ 32036829), якому належить 100% статутного капіталу ТОВ «ЮНІСТІЛ».
100% статутного капіталу ТОВ «МЕТІНВЕСТ-СМЦ» належить компанії METINVEST B.V.
Єдиним кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «МЕТІНВЕСТ-СМЦ» є ОСОБА_2 , який володіє опосередковано 76,24% акціонерного капіталу ТОВ «ЮНІСТІЛ».
ОСОБА_2 володіє 100% компанії SCM HOLDINGS LIMITED (СКМ ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД), Кіпр, реєстраційний номер НЕ 222759, яка в свою чергу володіє 100% компанії SCM (SYSTEM CAPITAL MANAGEMENT) LIMITED (СКМ (СИСТЕМ КЕГІІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ) ЛІМІТЕД), Кіпр, реєстраційний номер НЕ 137516 та 100% компанії CLARENDALE LIMITED (Кларендейл Лімітед), Кіпр, реєстраційний номер НЕ 2881 19.
В свою чергу, компанія СИСТЕМ КЕПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД володіє 71,24% компанії METINVEST B.V., та компанія Кларендейл Лімітед володіє 5% компанії MET1NVEST B.V., яка в свою чергу володіє 100% статутного капіталу ТОВ «МЕТІНВЕСТ-СМЦ».
Часткою 23,76% компанії METINVEST B.V. володіє компанія SMART STEEL LTD (СМАРТ СТІЛ ЛТД), Кіпр, реєстраційний номер НЕ 173605.
100% компанії CM APT СТІЛ ЛТД належить компанії SMART HOLDING (CYPRUS) LTD (СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛГД), Кіпр, реєстраційний номер НЕ 303560.
Акції компанії СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛТД передані в управління на підставі трастових угод. Розпорядниками акцій компанії СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛТД є СТЕП ТРАСТ (20%) та СМАРТ ТРАСТ (80%).
Акції компанії СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛТД розподілені між довіреними особами трастів наступним чином:
- 20% - PROTEAS TRUSTEES LTD (ПРОТЕАС ТРАСТІС ЛТД), як довірена особа STEP TRUST (СТЕП ТРАСТ) - країна реєстрації Кіпр;
- 20% - PROTEAS TRUSTEE SERVICES LTD (ПРОТЕАС ТРАСТІ СЕРВІСЕЗ ЛТД), як довірена особа SMART TRUST (CYPRUS) СМАРТ ТРАСТ (КІПР) - країна реєстрації Кіпр:
- 20% - Elena Iona (Елена Іона), як довірена особа SMART TRUST (СМАРТ ТРАСТ) - країна громадянства Кіпр:
- 20% - Maria Sokratous (Маріа Сократус), як довірена особа  SMART TRUST (СМАРТ ТРАСТ) - країна громадянства Кіпр;
- 20% - Aphrodite Loucaidou (Афродіте Лукаїду), як довірена особа  SMART TRUST (СМАРТ ТРАСТ) - країна громадянства Кіпр.
- 23,76% компанії METINVEST B.V. володіє компанія SMART STEEL LTD (СМАРТ СТІЛ ЛТД), яка 100% належить MR VADYM NOVYNSKYI (ВАДИМ НОВИНСЬКИЙ).
Указом Президента України від 24.01.2023 №43/2023 ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), включений до переліку юридичних осіб до яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні санкції терміном на 5 років, а саме:
1) блокування активів – тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними;
2) обмеження торговельних операцій (повне припинення);
3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України (повне припинення);
4) запобігання виведенню капіталів за межі України;
5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;
6) анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами;
7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах;
8) заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України (повна заборона);
9) повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом (повна заборона);
10) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності;
11) припинення культурних обмінів, наукового співробітництва, освітніх та спортивних контактів, розважальних програм з іноземними державами та іноземними юридичними особами;
12) анулювання офіційних візитів, засідань, переговорів з питань укладення договорів чи угод;
13) позбавлення державних нагород України, інших форм відзначення;
14) заборона на набуття у власність земельних ділянок.
Відповідно до підпункту 14.1.146-1. пункту 14.1. статті 14 ПК України для цілей цього Кодексу термін «кінцевий бенефіціарний власник (контролер)» вживається у значенні, наведеному в Законі України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».
Згідно з пунктом 30 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» кінцевий бенефіціарний власник - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція.
Кінцевим бенефіціарним власником для юридичних осіб є будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи (в тому числі через ланцюг контролю/володіння).
Ознакою здійснення прямого вирішального впливу на діяльність є безпосереднє володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи.
Ознаками здійснення непрямого вирішального впливу на діяльність є принаймні володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб, трасти або інші подібні правові утворення, чи здійснення вирішального впливу шляхом реалізації права контролю, володіння, користування або розпорядження всіма активами чи їх часткою, права отримання доходів від діяльності юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування органів управління, а також вчинення правочинів, які дають можливість визначати основні умови господарської діяльності юридичної особи, або діяльності трасту або іншого подібного правового утворення, приймати обов`язкові до виконання рішення, що мають вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, незалежно від формального володіння.
При цьому, кінцевим бенефіціарним власником не може бути особа, яка має формальне право на 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі, але є комерційним агентом, номінальним власником або номінальним утримувачем, або лише посередником щодо такого права.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що за структурою власності жодна фізична особа не має вирішального впливу на діяльність юридичної особи, якщо не володіє часткою у 25% статутного капіталу. Тобто, бенефіціарний власник відсутній.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 14.03.2024 року по справі № 640/12206/19, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Відтак, належність 23,76% компанії METINVEST B.V., яка володіє компанія SMART STEEL LTD (СМАРТ СТІЛ ЛТД), яка 100% належить ОСОБА_4 (ВАДИМ НОВИНСЬКИЙ) не зумовлює наявність у останнього статусу бенефіціарного власника.
Крім того, колегія суддів апеляційного суду зазначає і, що не було враховано податковим органом, що санкції не були накладені відносно позивача, ОСОБА_5 або ОСОБА_6 .
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що внесення ОСОБА_1 до санкційного списку, з огляду на встановлений характер правовідносин у цій справі, не може впливати на наявність у позивача права на бюджетне відшкодування. 
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІСТІЛ" – задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 в адміністративній справі №160/33222/24 – скасувати та прийняти нову постанову.
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІСТІЛ" – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 11.09.2024 № 836/32-00-07-06-19.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІСТІЛ" сплачений судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 8902.51 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 13 353,76 грн.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених     п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко