ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м          У к р а ї н и

06 листопада 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/14228/25	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,        
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 	 Головного управління Пенсійного фонду  України в Одеській області 	
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду   від 28.07.2025р.  у справі № 160/14228/25	
за  позовом:	ОСОБА_1 	
до:    про:	1.          Головного управління Пенсійного фонду            України в Одеській області  2.          Головного управління Пенсійного фонду  України в Дніпропетровській області  визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії	

ВСТАНОВИВ:

16.05.2025р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – ГУ ПФУ в Одеській області), Головного   управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та 26.05.2025р. судом першої інстанції за цим адміністративним позовом відкрито провадження у справі №160/14228/25 і справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що відповідач неналежним чином обчислив пільговий стаж та безпідставно відмовив йому у перерахунку пенсії за віком, тому просив суд: - визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 22.11.2024 № 046350006997 про відмову у перерахунку пенсії; - зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 15.11.2024 про перерахунок пенсії, зарахувавши до пільгового підземного стажу періоди роботи з 20.12.1993 по 03.02.1994; з 04.02.1994 по 29.01.1995; з 13.02.1997 по 16.03.2001; з 03.06.2010 по 26.09.2010; з 07.10.2010 по 15.12.2010; з 15.01.2011 по 13.03.2011; з 18.03.2011 по 30.04.2011; з 13.06.2011 по 31.07.2011: з 19.08.2011 по 14.10.2011: з 16.11.2011 по 28.12.2011; з 01.03.2012 по 31.03.2012; з 08.10.2013 по 13.11.2013: з 08.01.2014 по 12.02.2014; з 25.05.2015 по день звернення, 15.11.2024, до пільгового підземного стажу за Списком № 1, а періоди безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України: з 24.08.2022 по 18.11.2022, з 07.12.2022 по 04.02.2023, з 23.03.2023 по 06.06.2023. з 19.07.2023 по 26.10.2023, з 06.11.2023 по 15.11.2023 - з розрахунку один місяць за три, із застосуванням приписів Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2025р. у справі №160/14228/25 позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 22.11.2024 року №046350006997, яким ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії; зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоди участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 24.08.2022 року по 18.11.2022 року, з 07.12.2022 року по 04.02.2023 року, з 23.03.2023 року по 06.06.2023 року, з 19.07.2023 року по 26.10.2023 року, з 06.11.2023 року по 15.11.2023 року у трикратному розмірі; зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії за віком від 15.11.2024 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено /а.с. 99-103/. 
Відповідач – ГУ ПФУ в Одеській області,    не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, подав до Третього апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, за якою судом апеляційної інстанції 30.09.2025р. відкрито апеляційне провадження і справу №160/14228/25 призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи.
Відповідач – ГУ ПФУ в Одеській області,  посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням  норм чинного законодавства, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 28.07.2025р. в частині задоволених позовних вимог та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Позивач, правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення  в порядку письмового провадження  є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції  в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав.
Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що позивач у справі – ОСОБА_1 , 15.11.2024р. звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії за віком, зарахувавши періоди бойових дій в кратності 3, яка за правилами екстериторіальності була передана для розгляду до ГУ ПФУ в Одеській області, яким 22.11.2024р. прийнято рішення №046350006997 про відмову позивачу в зарахуванні до страхового стажу у потрійному розмірі періодів участі у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, оскільки довідка військової частини НОМЕР_1 від 11.10.2024 №3500, не відповідає вимогам законодавства. 
Саме вищезазначене рішення відповідача обумовило звернення позивача до суду із цим позовом за захистом свого порушеного права.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).
Частиною 3 ст. 114 Закону №1058-ІV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
Згідно із ст. 62 Закону № 1058-IV, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, згідно із ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок №637), яким також визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.
З матеріалів справи вбачається, що позивачу призначено пенсію в 2021 році, після чого останній проходив військову службу, в т.ч. беручи безпосередню участь у бойових діях, про що надав довідку військової частини, згідно якої у відповідні періоди брав безпосередню участь у бойових діях, однак відповідачем остання не була прийнята, оскільки зазначена обставина може бути засвідчена ТЦК та СП, як передбачено законодавством. 
Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 11.10.2024 року №3500 позивач у спірні періоди брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 
У формі РС-право від 06.06.2025 року, наданій відповідачем, спірні періоди не виокремлено, вони перебувають в межах більш загального періоду, який зараховано до пільгового стажу позивача як підземна робота з кратністю 1.   
Відповідно до п. «в» ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991   року №1788-XII (далі – Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
Згідно ст. 57 Закону №1788-XII військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).
Статтею 2 Закону №2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 6 вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до статтями 1, 2 цього Закону, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до ст. 6 Закону №2011-ХІІ до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Абзацом 2 п. 1 ст. 8 Закону №2011-ХІІ визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 р. «Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2014р. за № 1294/2607, відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність до чинного законодавства, затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям в соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей.
Пунктом 2.3 розділу 2 цього Положення передбачено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь у бойових діях у воєнний час зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», встановлено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: а) один місяць служби за три місяці:
- участь у бойових діях у воєнний час;
- час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що законодавством передбачено пільгу для військовослужбовців, яка зводиться до надання періоду проходження військової служби універсального статусу при обчисленні стажу особи, однак без надання пільг щодо кратності. В свою чергу додаткова пільга щодо кратності обчислення «універсального» стажу стосується не всіх військовослужбовців, а лише тих, які під час військової служби брали безпосередню участь у бойових діях (у відповідній правовій формі, яку визначено для таких бойових дій). 
Згідно форми РС-право позивача періоди безпосередньої участі у бойових діях не виокремлено, кратність до них не застосовано, що свідчить про порушення прав позивача в цій частині. 
Судом першої інстанції вірно зазначено, що зарахуванню в трикратному розмірі підлягають не лише повні місяці, а весь відповідний період, оскільки йдеться про пільгу для осіб, які брали підвищений ризик для себе, виконуючи службові обов`язки, в зв`язку з чим пільгове обчислення лише повних місяців відповідного періоду служби суперечило б меті правового регулювання спірних правовідносин та порушувало б права таких осіб.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання відповідача на п. 6 Порядку №637, згідно якого військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до стажу роботи на підставі довідок територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які видаються в порядку, що визначається Міноборони, є безпідставними, оскільки у п. 6 Порядку №637 не вказано, що підтвердження безпосередньої участі у бойових діях може бути здійснено виключно за довідками ТЦК та СП. 
Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413 затверджено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі – Порядок №413). 
Додатком 6 до Порядку №413 затверджено форму довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, при цьому зауважено, що довідка може складатися «військовою частиною (органом, підрозділом), підприємства, установи, організації».
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що законодавством передбачена пільга щодо кратності обчислення періоду безпосередньої участі у бойових діях, а також, що Порядком №413 передбачено, що факт такої безпосередньої участі у бойових діях може засвідчуватися довідками, зокрема, військових частин. 
Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства та фактичні обставини цієї справи, які були встановлені судом під час її розгляду та підтверджені належними письмовими доказами, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що позивач має право на кратне обчислення періодів безпосередньої участі у бойових діях, визначених у довідці, яка складена військовою частиною, у зв`язку з чим спірні періоди підлягають зарахуванню до стажу позивача в кратному розмірі. 
Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок, про те, що винесене ГУ ПФУ в Одеській області рішення від 22.11.2024 року №046350006997 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, і з метою захисту та відновлення порушеного права позивача суд першої інстанції обгрунтовано зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоди участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 24.08.2022 року по 18.11.2022 року, з 07.12.2022 року по 04.02.2023 року, з 23.03.2023 року по 06.06.2023 року, з 19.07.2023 року по 26.10.2023 року, з 06.11.2023 року по 15.11.2023 року у трикратному розмірі, а також повторно розглянути заяву Колесника про перерахунок пенсії за віком від 15.11.2024р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства, у зв`язку з чим частково задовольнив позовні вимоги позивача у цій частині.
Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 28.07.2025р. в оскаржуваній частині у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області– залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2025р. у справі №160/14228/25 –  залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
Постанову виготовлено та підписано – 06.11.2025р.      
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов