Справа № 127/14852/25
Провадження № 22-ц/801/1780/2025
Категорія: 59
Головуючий у суді 1-ї інстанції Горбатюк  В. В.
Доповідач:Панасюк О. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року	Справа № 127/14852/25	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),
суддів Ковальчука О. В., Сала Т. Б.,
розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Чарухи Р. Р. на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Горбатюка В. В. від 09 червня 2025 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Редакції інтернет-ресурсу «Ми Вінничани» про захист честі, гідності та ділової репутації,

встановив:

       У травні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Чаруху Р. Р. звернувся до суду з цим позовом.
       Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк протягом п`яти днів з дня отримання ухвали усунути недоліки, зазначені в мотивувальній частині.
       Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позовна заява подана без додержання вимог статтей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), зокрема: не сплачено судовий збір; не вказано ціну позову щодо вимоги майнового характеру (стягнення моральної шкоди); не зазначено інформацію про наявність або відсутність електронного кабінету в позивача та його представника; не надано реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача та його представника.
       28 травня 2025 року представник ОСОБА_1 – адвокат Чаруха Р. Р. подав заяву про усунення недоліків, в якій крім іншого зазначав, що позивач є військовослужбовцем Служби безпеки України (далі СБУ), предмет позову пов`язаний з виконанням ним службового обов`язку у СБУ, оприлюднена інформація стосується його службового статусу, іміджу та ділової репутації як співробітника СБУ, тому вважав, що справа пов`язана з виконанням ОСОБА_1 службових обов`язків та відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI) надає йому право на звільнення від сплати судового збору.
       Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2025 року позов повернуто позивачу на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України.
       Повертаючи заяву суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки заяви в установлений строк, зокрема не сплатив судового збору. Суд обґрунтував своє рішення тим, що підстав для звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI у цій справі не має, тому що спір виник через публікацію в засобах масової інформації, а не під час виконання позивачем військового обов`язку або під час виконання службового обов`язку. Посилання представника ОСОБА_1 – адвоката Чарухи Р. Р. на ухвалу Верховного Суду від 03 липня 2024 року у справі № 657/79/23 (провадження № 61-16782 св 23), яка, на його думку, допускає розширене тлумачення норм щодо звільнення від сплати судового збору є безпідставними, тому що Велика Палата Верховного Суду вже надала узагальнену правову позицію з цього питання, зазначивши відсутність підстав для відступу від своїх попередніх висновків. Велика Палата підтвердила, що звільнення від судового збору для ветеранів війни (відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI) стосується лише справ, пов`язаних з їх соціальним захистом, а не захистом честі та гідності.
       В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Чаруха Р. Р., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції невірно застосував пункт 12 частини 1 статті 5 Закону № 3674-VI. Позивач є військовослужбовцем СБУ та має посвідчення учасника бойових дій. Спір у справі безпосередньо стосується його службових обов`язків, що, відповідно до Законів України «Про Службу безпеки України» та «Про судовий збір», прирівнює його до військовослужбовців Збройних Сил України. Отже згідно з пунктом 12 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI він звільняється від сплати судового збору у справах, пов`язаних з виконанням військового або службового обов`язку. Зазначене також узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 03 липня 2024 року у справі № 567/79/23 (провадження № 61-16782 св 23), де суд вказав на доцільність значно ширшого тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», зокрема про пільги для військовослужбовців, особливо в умовах збройної агресії, визнаючи їхню ключову роль у захисті держави та важливість забезпечення їхнього правового та соціального захисту.
       Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
       Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.
       Частинами першою – третьою статті 367 ЦПК України установлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).
       Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 травня 2025 року позов ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк протягом п`яти днів з дня отримання ухвали усунути недоліки, зазначені в мотивувальній частині.
       Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2025 року позов повернуто позивачу на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України.
       Повертаючи заяву суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки заяви в установлений строк, зокрема не сплатив судового збору. Суд обґрунтував своє рішення тим, що підстав для звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI у цій справі не має, тому що спір виник через публікацію в засобах масової інформації, а не під час виконання позивачем військового обов`язку або під час виконання службового обов`язку. Посилання представника ОСОБА_1 – адвоката Чарухи Р. Р. на ухвалу Верховного Суду від 03 липня 2024 року у справі № 657/79/23 (провадження № 61-16782 св 23), яка, на його думку, допускає розширене тлумачення норм щодо звільнення від сплати судового збору є безпідставними, тому що Велика Палата Верховного Суду вже надала узагальнену правову позицію з цього питання, зазначивши відсутність підстав для відступу від своїх попередніх висновків. Велика Палата підтвердила, що звільнення від судового збору для ветеранів війни (відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI) стосується лише справ, пов`язаних з їх соціальним захистом, а не захистом честі та гідності.
       Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
       Відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
       Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлюється Законом № 3674-VI.
       Згідно з частиною першою статті 3 Закон № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
       Відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, – у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
       Тобто для звільнення від сплати судового збору на підставі цієї норми особа повинна мати статус військовослужбовця, а спір у справі повинен бути пов`язаний із проходженням нею військової служби, тобто професійною діяльністю особи, пов`язаною із обороною України.
       Оскільки предметом спору в цій справі є захист честі, гідності, ділової репутації, тому відсутні підстави вважати, що справа пов`язана з виконанням  ОСОБА_1  військового обов`язку або під час виконання службового обов`язку. Відповідно, не можна вважати, що він звільнений від сплати судового збору за вказаною підставою.
       Крім того згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України – у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
       Тобто встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.
       Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551-XII) Статтею 22 цього ж Закону установлено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
       Такий висновок відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду щодо застосування положень пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, викладеним, зокрема у постанові від 09 жовтня 2019 року (справа № 9901/311/19) та в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 травня 2020 року (справа № 9901/70/20).
       Як видно з матеріалів справи вимоги  ОСОБА_1  не пов`язані з порушенням його права на соціальний захист, саме, як учасника бойових дій чи військовозобов`язаного, призваного на військову службу, або ж учасника Революції Гідності чи Героя України, а пов`язані з приватно-правовими відносинами, зокрема захистом честі, гідності та ділової репутації.
       Ухвалою від 03 липня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду передав справу № 567/79/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, мотивуючи це необхідністю відступу від попередніх правових позицій щодо застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, зокрема на підставах, зазначених представником позивача.
       Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 11 вересня 2024 року дійшла висновку про відсутність об`єктивних причин для зміни своєї усталеної практики. Виснувала, що із часу прийняття нею 09 жовтня 2019 року постанови у справі № 9901/311/19, як і постанови від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 із висновками щодо застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI з урахуванням вимог статей 12 та 22 Закону № 3551-XII, відсутні підстави стверджувати, що відбулась зміна суспільних відносин чи нормативного регулювання, внаслідок чого цей висновок втратив зрозумілість, набув ознак неузгодженості, необґрунтованості, незбалансованості чи помилковості.
       Отже Велика Палата Верховного Суду підтвердила свою попередню позицію, відмовившись відступати від раніше сформованих висновків.
       Таким чином підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позову на підставі пунктів 12, 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI немає.
       Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про повернення позовної заяви, вважаючи її неподаною.
       Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, норми процесуального права судом застосовані правильно, а тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали не має.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381 – 383 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

        Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Чарухи Р. Р. залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2025 року – без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                                                        О. С. Панасюк

Судді:                                                                О. В. Ковальчук

                                                                       Т. Б. Сало