УХВАЛА
 
10 вересня 2025 року
місто Київ
 
справа № 127/6664/14-ц
провадження № 14-92цс25
 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Погрібного С. О.,
суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мазура М. В., Стефанів Н. С., Стрелець Т. Г., Ступак О. В., Ткача І. В., Уркевича В. Ю., Шевцової Н. В.
перевірила наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду
справи за скаргою ОСОБА_1 на дії (рішення) начальника Першого відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (місто Київ) Шуляка Володимира Олександровича, заступника начальника Першого відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (місто Київ) Нагорного Дениса Володимировича, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Укрсиббанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання протиправними дій та скасування постанов
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2024 року, постановлену суддею Медяною Ю. В., та постанову Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2025 року, ухвалену колегією суддів у складі Матківської М. В., Сопруна В. В., Стадника І. М.,
УСТАНОВИЛА:
І. ФАБУЛА СПРАВИ
Стислий виклад вимог скаржниці
1. ОСОБА_1 у червні 2024 року звернулася до суду зі скаргою на дії начальника Першого відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (місто Київ) (далі - Перший відділ ДВС у м. Вінниці) Шуляка В. О., заступника начальника Першого відділу ДВС 
у м. Вінниці Нагорного Д. В., у якій просила:
- визнати незаконними дії Першого відділу ДВС у м. Вінниці щодо поновлення виконавчого провадження (далі - ВП) № 50955170;
- скасувати постанову начальника Першого відділу ДВС у м. Вінниці Шуляка В. О. від 19 липня 2023 року про перевірку законності ВП № 50955170;
- скасувати постанову заступника начальника Першого відділу ДВС у м. Вінниці Нагорного Д. В. від 19 липня 2023 року про відновлення ВП № 50955170.
2. Скаржниця обґрунтовувала пред`явлену скаргу тим, що рішенням від 08 травня 2014 року у цій справі Вінницький міський суд Вінницької області стягнув із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» (далі - АТ «Укрсиббанк») заборгованість 
у сумі 8 608,30 дол. США, що еквівалентно 83 989,48 грн. На виконання цього рішення суд видав виконавчі листи.
3. ОСОБА_1 зазначила, що на виконанні Першого відділу ДВС у м. Вінниці перебувало ВП № 50955170 щодо неї як боржника у цій справі.
4. Постановою від 05 квітня 2021 року державний виконавець Першого відділу ДВС у м. Вінниці закінчив ВП № 50955170 на підставі повного виконання виконавчого документа.
5. Скаржниця наголосила, що факт виконання виконавчого документа також підтверджено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2022 року у справі № 127/31539/21.
6. Постановою від 19 липня 2023 року заступник начальника Першого відділу ДВС 
у м. Вінниці Нагорний Д. В. відновив ВП № 50955170 на підставі постанови начальника Першого відділу ДВС у м. Вінниці Шуляка В. О. від 19 липня 2023 року про перевірку законності ВП № 50955170.
7. ОСОБА_1 переконана, що зазначені постанови є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2014 року у цій справі виконано в повному обсязі, заборгованості за кредитним договором від 21 листопада 2005 року № 111/49 немає.
8. Додатково скаржниця просила врахувати, що АТ «Укрсиббанк» пропустило строк для оскарження постанови про закінчення ВП від 05 квітня 2021 року, що свідчить про необґрунтованість його відновлення більш ніж через два роки після прийняття цієї постанови.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
9. Ухвалою від 02 грудня 2024 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2025 року, Вінницький міський суд Вінницької області відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_1 .
10. Суд урахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08 вересня 2022 року у справі № 802/921/18-а, відповідно до яких аналізуючи норми статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» 
(далі - Закон № 1404-VIII), у поєднанні з пунктами 1, 2 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція), суд зазначає, що директор Департаменту ДВС може з власної ініціативи або на підставі заяви учасника виконавчого провадження здійснити контроль за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень та у разі встановлення порушень - скасувати постанову державного виконавця, зобов`язати державного 
виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.
11. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, мотивував рішення тим, що оскаржувані постанови винесені на виконання постанови начальника Управління забезпечення примусового виконанні рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) (далі - УЗПВР у Вінницькій області) Сускова А. О. від 23 червня 2023 року № 4/4-20-23 про результати перевірки законності ВП № 50955170, яка прийнята відповідно до правил статті 74 Закону № 1404-VIII у поєднанні з пунктами 1, 2 розділу XII Інструкції.
12. Також суд першої інстанції наголосив, що скаржниця не надала жодного доказу на підтвердження того, що висновки, викладені у постановах від 23 червня та 19 липня 2023 року, про результати перевірки законності ВП № 50955170 є необґрунтованими та незаконними.
Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій
13. Суди встановили, що рішенням від 08 травня 2014 року у цій справі Вінницький міський суд Вінницької області задовольнив позов Приватного акціонерного товариства «Укрсиббанк» (далі - ПрАТ «Укрсиббанк»), стягнув на його користь солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 21 листопада 2005 року № 111/49 станом на 18 березня 2014 року в розмірі 8 608,30 дол. США, що еквівалентно 83 989,48 грн, та здійснив розподіл судових витрат.
14. На виконання цього рішення Вінницький міський суд Вінницької області видав виконавчі листи, які ПрАТ «Укрсиббанк» отримало 09 липня 2014 року.
15. Головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби (далі - ЦВ ДВС) Вінницького міського управління юстиції Кравчук А. О. 27 квітня 2016 року виніс постанову про відкриття ВП № 50955170 з виконання виконавчого листа від 09 липня 2014 року № 127/6664/14-ц, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області, щодо боржника ОСОБА_1 .
16. Державний виконавець ЦВ ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Король В. В. 05 квітня 2021 року виніс постанову про закінчення ВП № 50955170 на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону № 1404-VIII.
17. Рішенням від 24 жовтня 2022 року у справі № 127/31539/21, залишеним без змін судом апеляційної інстанції, Вінницький міський суд Вінницької області визнав припиненими зобов`язання за кредитним договором від 21 листопада 2005 року № 111/49 та додатковою угодою про встановлення ліміту овердрафту від 21 листопада 2005 року № 1 до договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки від 15 листопада 2005 року № 000174, укладеного ОСОБА_2 з ПрАТ «Укрсиббанк».
18. Начальник УЗПВР у Вінницькій області Сусков А. О. 23 червня 2023 року на виконання доручення директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент ДВС МЮУ) від 12 червня 2023 року № 75025/89177-33-23/20.3.1 провів перевірку законності ВП № 50955170, за результатами якої виніс постанову № 4/4-20-23, якою визнав дії державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Вінниці Короля В. В. при здійсненні ВП № 50955170 такими, що вчинені з порушенням вимог частини першої статті 18, частини четвертої статті 27, частини першої статті 28, пункту 9 частини першої статті 39, частини восьмої статті 48, статті 49 Закону № 1404-VIII, пунктів 13, 14 розділу VII Інструкції; зобов`язав начальника Першого відділу ДВС у м. Вінниці Шуляка В. О. провести дії, передбачені абзацами другим і третім частини третьої статті 74 Закону № 1404-VIII, та повідомити УЗПВР у Вінницькій області.
19. Постановою від 19 липня 2023 року про результати перевірки законності ВП № 50955170, прийнятою на виконання постанови начальника 
УЗПВР у Вінницькій області Сускова А. О. від 23 червня 2023 року № 4/4-20-23, начальник Першого відділу ДВС у м. Вінниці Шуляк В. О. визнав дії державного виконавця Короля В. В. при здійсненні ВП № 50955170 такими, що вчинені 
з порушенням вимог частини першої статті 18, частини четвертої статті 27, частини першої статті 28, пункту 9 частини першої статті 39, частини восьмої статті 48, статті 49 Закону № 1404-VIII, пунктів 13,14 розділу VII Інструкції; скасував постанову від 05 квітня 2021 року про закінчення ВП; зобов`язав заступника начальника Першого відділу ДВС у м. Вінниці Нагорного Д. В. вчинити дії відповідно до вимог Закону № 1404-VIII.
20. Постановою від 19 липня 2023 року заступник начальника Першого 
відділу ДВС у м. Вінниці Нагорний Д. В. відновив ВП № 50955170.
ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Короткий зміст вимог касаційної скарги
21. ОСОБА_1 10 березня 2025 року із застосуванням засобів поштового зв`язку направила до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2025 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її скаргу.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
22. Заявниця зазначила, що суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги на недотримання встановленого Законом № 1404-VIII порядку скасування постанов державного виконавця, зокрема на той факт, що цей Закон передбачає виключно один спосіб і передумову для скасування постанови державного виконавця, а саме подання скарги на таку постанову у встановленому порядку. Правила розділу XII Інструкції мають застосовуватися виключно в сукупності і на виконання норм статті 74 Закону № 1404-VIII, що передбачає перевірку законності ВП виключно на підставі скарги, поданої у встановленому порядку сторонами, іншими учасниками та особами до суду (частина перша статті 74), або до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець; водночас дії (рішення, бездіяльність) начальника відділу, в якому працює виконавець, оскаржуються до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня (частина третя статті 74).
23. Подальше оскарження дій і рішень посадових осіб державної виконавчої служби можливе лише в судовому порядку, оскільки законом не передбачено можливості подачі скарг на дії державного виконавця до вищих органів державної виконавчої служби.
24. Крім цього, заявниця ствердила, що суд апеляційної інстанції не зазначив конкретну норму, яка надавала б право здійснювати перевірку ВП і скасовувати постанови (в тому числі і постанови про завершення ВП) інакше як на підставі скарги на рішення, дії або бездіяльність виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.
25. ОСОБА_1. наголосила, що натомість із тексту постанови про відновлення ВП від 23 червня 2023 року зрозуміло, що підставою для її винесення 
є не скарга на дії (рішення) посадових осіб державної виконавчої служби, а постанова про результати перевірки законності ВП від 23 червня 2023 року 
№ 4/4-20-23, винесена начальником УЗПВР у Вінницькій області Сусковим А. О. на виконання доручення директора Департаменту ДВС МЮУ від 12 червня 2023 року № 75025/89117-33-23/20.3.1.
26. Суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги на ту обставину, що АТ «Укрсиббанк» 13 січня 2022 року подало скаргу на постанову від 05 квітня 2021 року про закінчення ВП № 50955170. Проте ця скарга залишена без задоволення у зв`язку із пропуском установленого статтею 74 Закону № 1404-VIII строку оскарження дій та рішень державного виконавця, про що АТ «Укрсиббанк» повідомлено листом від 27 січня 2022 року № 1182 та згодом листом від 22 листопада 2022 року № 127136.
27. Суд апеляційної інстанції не врахував висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 03 жовтня 2023 року у справі № 127/31539/21, про припинення зобов`язань за кредитним договором від 21 листопада 2005 року № 111/49 у зв`язку з його виконанням, проведеним належним чином.
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
28. АТ «Укрсиббанк» 22 квітня 2025 року із застосуванням засобів поштового зв`язку направило до Верховного Суду відзив, у якому просило залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2024 рокута постанову Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2025 року - без змін.
ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ СУДОМ
29. Ухвалою від 07 квітня 2025 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , а ухвалою від 03 червня 2025 року призначив цю справу до судового розгляду.
30. Ухвалою від 24 липня 2025 року колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду на підставі частини третьої статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від правового висновку, викладеного у постанові колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 вересня 2022 року 
у справі № 802/921/18-а.
Мотиви передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду
31. Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду керувалася таким.
32. Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
33. Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (частина перша статті 447 ЦПК України).
34. За правилами статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними 
і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову 
в задоволенні скарги.
35. Згідно із частиною третьою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.
36. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (частина п`ята статті 74 Закону № 1404-VIII).
37. Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначила, що Закон № 1404-VIII у чинній редакції не містить положень щодо контролю за законністю виконавчого провадження інакше, ніж у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби учасниками виконавчого провадження, крім виправлення допущених у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичних чи арифметичних помилок, що може здійснюватися з власної ініціативи начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець (абзац третій частини третьої статті 74 Закону № 1404-VIII). Натомість у Законі України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV у редакції, яка була чинною до 05 жовтня 2016 року та містила положення щодо перевірки законності виконавчого провадження посадовими особами органів державної виконавчої служби з їх власної ініціативи (стаття 86 цього Закону).
38. Такий вид контролю затверджений наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5, яким унесено зміни до Інструкції та викладено її в новій редакції.
39. Зокрема, відповідно до пункту 2 розділу XII Інструкції посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.
40. Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наголосила, що у справі, яка переглядається, суди першої та апеляційної інстанцій відхилили відповідні доводи скаржника щодо проведення перевірки законності виконавчого провадження та прийняття на її підставі оскаржуваних рішень за відсутності законної підстави (скарги стягувача, поданої у встановлений законом строк), пославшись на пункт 2 розділу XII Інструкції та висновок колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 08 вересня 2022 року у справі № 802/921/18-а. Саме тому зробили висновок, що підставою контролю за виконанням судових рішень може бути не лише подання скарги у встановленому порядку, але і проведення перевірки законності виконавчого провадження з власної ініціативи посадових осіб органів державної виконавчої служби.
41. Так, у постанові від 08 вересня 2022 року у справі № 802/921/18-а колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зробила такі висновки:
«Аналізуючи норми статті 74 Закону № 1404-VIII у поєднанні з пунктами 1, 2 розділу XII Інструкції, Суд зазначає, що директор Департаменту ДВС може з власної ініціативи або на підставі заяви учасника виконавчого провадження здійснити контроль за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень та у разі встановлення порушень - скасувати постанову державного виконавця, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.
[…] чинним законодавством не визначено критеріїв чи ознак, наявність яких вказувала б на необхідність проведення перевірки конкретного виконавчого провадження начальником органу державної виконавчої служби.
[…] З урахуванням викладеного Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що за обставин, які склалися в спірних правовідносинах, відповідач мав би проконтролювати своєчасність вчинення державним виконавцем виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №50963031, проте вказаного обов`язку не виконав, внаслідок чого стало можливим порушення державним виконавцем вимог статті 41 Закону № 1404-VIII».
42. Відповідно до частини третьої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.
43. Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду не погодилася з висновком колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 08 вересня 2022 року у справі № 802/921/18-а, щодо застосування правил статті 74 Закону № 1404-VIII у поєднанні з пунктами 1, 2 розділу XII Інструкції та вважала за потрібне відступити від нього й виснувати таке:
«Тлумачення статті 74 Закону № 1404-VIII дає підстави для висновку, що:
контроль за виконанням судових рішень здійснюється виключно в порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби;
позасудовий контроль за виконанням судових рішень (начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, керівником органу державної виконавчої служби вищого рівня) здійснюється лише при перевірці рішення, дії або бездіяльності державного виконавця;
підставою позасудового контролю за виконанням судових рішень може бути лише скарга стягувача та іншого учасника виконавчого провадження (крім боржника);
така скарга має бути подана у строк, встановлений частиною п`ятою статті 74 Закону № 1404-VIII, оскільки поновлення цього строку в порядку позасудового контролю за виконанням судових рішень державним виконавцем цей Закон не передбачає;
пункт 2 розділу XII Інструкції в частині повноважень посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо проведення перевірки законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи не відповідає статті 74 Закону № 1404-VIII, а тому не підлягає застосуванню».
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
44. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України).
45. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (стаття 129 Конституції України).
46. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, має характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.
47. Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про судоустрій 
і статус суддів» єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).
48. Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.
49. Оскільки принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, зокрема і при вирішенні питання щодо потреби відступу від висновку щодо застосування норми права в подібних відносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів іншого касаційного суду, Велика Палата Верховного Суду приймає справу для розгляду.
50. Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду належним чином обґрунтувала потребу у відступі від висновків, сформульованих у постанові колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 вересня 2022 року у справі № 802/921/18-а.
51. Вирішення питання про відступ від висновків у раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів іншого касаційного суду належить до виключної компетенції Великої Палати Верховного Суду.
52. Колегія суддів виконала умови, передбачені частиною третьою статті 403 ЦПК України, для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. За складністю правової проблеми, значущістю для розвитку судової практики та з метою забезпечення її єдності і сталості спір відповідає ролі і місцю Великої Палати Верховного Суду в системі судів України.
53. Тож наявні підстави для прийняття Великою Палатою Верховного Суду справи до свого розгляду відповідно до частини третьої статті 403 ЦПК України.
54. У частині першій статті 402 ЦПК України передбачено, що в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Такий розгляд відбувається з урахуванням статті 400 ЦПК України щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції.
55. Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
56. З огляду на викладене справу потрібно розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у порядку письмового провадження).
57. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, статтями 402-404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
Прийняти до розгляду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії (рішення) начальника Першого відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (місто Київ) Шуляка Володимира Олександровича, заступника начальника Першого відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (місто Київ) Нагорного Дениса Володимировича, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Укрсиббанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання протиправними дій та скасування постанов за касаційною скаргою  ОСОБА_1  на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2025 року.
Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на 22 жовтня 2025 року в приміщенні Верховного Суду за адресою: місто Київ, вулиця Пилипа Орлика, 8.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали до відома.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач	 	С. О. Погрібний  	
Судді:                                    О. О. Банасько                                           О. В. Кривенда
 
                                               О. Л. Булейко                                             М. В. Мазур 
 
                                               І. А. Воробйова                                          Н. С. Стефанів
 
                                               О. А. Губська                                              Т. Г. Стрелець
 
                                               А. А. Ємець                                                 О. В. Ступак
 
                                               Л. Ю. Кишакевич                                      І. В. Ткач
 
                                               В. В. Король                                                В. Ю. Уркевич
 
                                               С. І. Кравченко                                          Н. В. Шевцова