Справа № 150/151/25
Провадження № 22-ц/801/1728/2025
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Суперсон С. П.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2025 року	Справа № 150/151/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача Рибчинського В.П.,
суддів Берегового О.Ю., Оніщука В.В., 
розглянувши в письмовому провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» на заочне рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 29 травня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
       
в с т а н о в и в:
У лютому 2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.10.2023 між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 00-9837710 в електронній формі. Вказаний договір відповідачка підписала одноразовим електронним ідентифікатором 08W67. Згідно договору відповідач отримала кредит в сумі 7 700,00 грн зі сплатою комісії у розмірі 385,00 грн та взяла на себе зобов`язання повернути суму кредитних коштів та сплатити відсотки за користування кредитом. 
Кредитор своє зобов`язання по видачі кредиту виконав шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідачки, але відповідачкою у визначений договором строк кредит погашено не було.
22.01.2024 ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» уклали договір факторингу № 22-01/2024 згідно умов якого ТОВ «Макс Кредит» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9837710 від 13.10.2023.
16.08.2024 ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС згідно умов якого останній набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9837710 від 13.10.2023.
Тому, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 27 720,00 грн, яка складається з: 8085,00 грн. – заборгованості по тілу кредиту; 19 635,00 грн. – заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 7 000,00 грн.
Заочним рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 29 травня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЕЙС» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Не погоджуючись з таким рішенням суду ТОВ «ФК «ЕЙС» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 6 056,00 грн і витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12 000,00 грн.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.
Судом встановлено, що 13 жовтня 2024 року між ТОВ «Качай Гроші» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 00-9837710.
Вказаний договір укладено в електронній формі та скріплено одноразовим ідентифікатором електронного підпису позичальника - 08W67.
Згідно п. 1.3 строк дії кредитної лінії встановлено 120 календарних днів, позичальник зобов`язаний повернути кредит 10 лютого 2024 року або достроково.
Згідно договору відповідачеві було надано кредит в сумі 7 700,00 грн. 
Сторони погодили сплату відповідачем комісії в розмірі 385,00 грн (п. 1.5 договору).
Згідно п.п. 1.4, 1.5 сторони передбачили сплату відсотків за користування кредитом.
Згідно пункту 1.8 договору орієнтовна загальна вартість кредиту складає 30 030,00 грн.
Випискою за договором б/н за період 13.10.2023-18.10.2023, наданою на вимогу суду АТ КБ «Приватбанк», підтверджено факт зарахування на картковий рахунок ОСОБА_1 суми кредиту 7 700,00 грн 13.10.2023.
Позивачем надано розрахунок заборгованості, згідно якого за ОСОБА_1 рахується заборгованість у розмірі 27 720,00 грн, яка складається з наступного:
- 8085,00 грн. – заборгованості по тілу кредиту;
-19 635,00 грн. – заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом. 
22 січня 2024 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» укладено договір факторингу № 22-01/2024.
Згідно п. 2.1 договору, клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) клієнту суму фінансування в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.
Того ж дня між сторонами договору факторингу підписано акт приймання-передачі реєстру боржників.
Згідно витягу з реєстру боржників відповідач значиться за № 15204.
Крім цього, 16 серпня 2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 16082024-МКЕЙС.
Згідно п. 2.1 договору, клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) клієнту суму фінансування в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.
Згідно п. 3.1 договору фактор (ТОВ «ФК «ЕЙС») сплачує клієнту (ТОВ «Макс Кредит») суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі 1 931 693,32 грн. без ПДВ на банківський рахунок клієнта протягом семи банківських робочих днів від дати підписання договору.
16.08.2024 між сторонами договору факторингу підписано акт приймання-передачі реєстру боржників, де згідно витягу з реєстру ОСОБА_1 значиться за № 7932.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» не надано доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за кредитним договором, оскільки жоден з договорів факторингу не містить доказів оплати ціни прав вимоги, що прямо передбачено умовами договорів.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором.
На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до змісту ст. 610, ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Крім того, статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним Договором або законом.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 22 січня 2024 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» укладено договір факторингу № 22-01/2024.
Згідно п. 2.1 договору, клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) клієнту суму фінансування в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.
Того ж дня між сторонами договору факторингу підписано акт приймання-передачі реєстру боржників.
В подальшому, 16 серпня 2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 16082024-МКЕЙС.
Згідно п. 2.1 договору, клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) клієнту суму фінансування в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.
Згідно п. 3.1 договору фактор (ТОВ «ФК «ЕЙС») сплачує клієнту (ТОВ «Макс Кредит») суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі 1 931 693,32 грн. без ПДВ на банківський рахунок клієнта протягом семи банківських робочих днів від дати підписання договору.
16.08.2024 між сторонами договору факторингу підписано акт приймання-передачі реєстру боржників, де згідно витягу з реєстру ОСОБА_1 значиться за № 7932.
За обставин цієї справи право вимоги переходило двічі: від первісного кредитора від ТОВ «Качай Гроші» до ТОВ «Макс Кредит» та від ТОВ «Макс Кредит» до ТОВ «ФК «ЕЙС».
Укладаючи договори факторингу, сторони цих договорів обумовили, що за умови оплати Клієнту суми фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів, Клієнт зобов`язаний передати Фактору документи, що підтверджують права вимоги шляхом підписання з Фактором Акту прийому-передачі документації.
Так, в матеріалах справи містяться Акти прийому-передачі документації та витяги з Реєстрів прав вимоги, в яких зазначена необхідна інформація щодо права вимоги, яке відступається, а також у яких сторонами погоджена ціна відступлення прав вимоги.
Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу №16082024-МКЕЙС від 16 серпня 2024 року від ТОВ «Макс Кредит» до позивача перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 27 720,00 грн.
Відтак, оскільки в матеріалах справи наявні підписані Акти прийому-передачі документації та витяги з Реєстрів прав вимоги, відповідно Фактором було оплачено Клієнту суми фінансування за договорами факторингу, а тому суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позову з підстав ненадання доказів оплати за договорами факторингу.
Копії договорів факторингу та Реєстри прав вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. А тому, враховуючи норми закону та те, що відповідачка не виконала своє грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту за Договором як первинному кредитодавцю ТОВ «Качай Гроші», так і його правонаступникам: ТОВ «Макс Кредит», ТОВ «ФК «Ейс», наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила, вимоги позивача слід задовольнити.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ТОВ «ФК «Ейс» не доведено факту переходу права вимоги до відповідачки за кредитним договором.
Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та дають підстави за результатом апеляційного перегляду скасувати рішення суду про відмову в позові та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Ейс» суму заборгованості – 27 720,00 грн, з яких заборгованість по кредиту у розмірі 8 085,00 грн та заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 19 635,00 грн.
Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При подачі позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» сплатило судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
За подачу апеляційної скарги ТОВ «ФК «Ейс» сплатило судовий збір у розмірі 3 633,60 грн.
За статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду від 24 червня 2020 року в справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18).
Позивач просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Ейс» витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 6 000 грн.
В апеляційній скарзі апелянт просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Ейс» витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 6 000 грн.
З матеріалів справи вбачається, що представником ТОВ «ФК «Ейс» у цій справі був адвокат Тараненко А.І., який діяв на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №4956, довіреності від 19 вересня 2024 року, відповідно до якої ТОВ «ФК «Ейс» уповноважує його представляти інтереси товариства в судах України.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачу в суді першої інстанції до позовної заяви долучено: договір про надання правничої допомоги №2211/Е від 22 листопада 2024 року, копію акту приймання-передачі наданих послуг до договору №2211/Е від 22 листопада 2024 року про надання правничої допомоги, згідно з яким адвокат надав клієнту послуги на загальну суму 6 000 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «ФК «Ейс» в суді апеляційної інстанції до апеляційної скарги долучено: копію акту приймання-передачі наданих послуг від 25 червня 2025 року до договору №2211/Е від 22 листопада 2024 року про надання правничої допомоги, згідно з яким адвокат надав клієнту послуги на загальну суму 6 000 грн.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо, на її думку, є недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19.
Разом з тим, сторона відповідачка не скористалася правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених у судах першої та апеляційної інстанцій.
Зважаючи, що судом апеляційної інстанції задоволено позовні вимоги в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої і апеляційної інстанцій в сумі 6 056 грн, а також витрати на правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанцій в розмірі 12 000 грн.
Відповідно до положень пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому рішення у ній не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини 3 статті 389 ЦПК України).
На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, - 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» задовольнити.
Заочне рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 29 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ: 42986956, заборгованість за кредитним договором в розмірі 27 720,00 грн (двадцять сім тисяч сімсот двадцять гривень).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ: 42986956, судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 6 056,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 12 000 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:                                 В.П. Рибчинський
Судді:                                                 О.Ю. Береговий
                                                                               В.В. Оніщук