ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 677/209/23
Провадження № 22-ц/820/1763/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
       секретар        судового засідання        Шевчук Ю.Г.,
       з участю        представника позивача         ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до     ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 5 червня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2023 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі – АТ «Сенс Банк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору, – ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.
АТ «Сенс Банк» зазначило, що 24 грудня 2007 року між Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (далі – АТ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є банк, і ОСОБА_3 укладено кредитний договір №07-962/35-632-21, за умовами якого банк надав  ОСОБА_3  кредит у розмірі 35 000 доларів США, а той, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти частинами. В забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів ОСОБА_5 за іпотечним договором від 24 грудня 2007 року передала АТ «Укрсоцбанк» в іпотеку домоволодіння по АДРЕСА_1 , в складі житлового будинку «А-1» загальною площею 129,7 кв.м, житловою площею 68,4 кв.м, хлів «Б», гараж «В» (далі – домоволодіння).  ОСОБА_3 не виконав обов`язків за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 8 грудня 2022 року виникла заборгованість у розмірі 59 312 доларів 28 центів США, яка складається з 28 022 доларів 50 центів США неповернутого кредиту та 31 289 доларів 78 центів США нарахованих процентів. Наразі домоволодіння належить ОСОБА_6 , а перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи не припиняє іпотеку. Банк вправі стягнути заборгованість за кредитним договором та одержати задоволення за рахунок предмета іпотеки.
Відтак АТ «Сенс Банк» просило суд звернути стягнення на предмет іпотеки – домоволодіння, шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 59 312 доларів 28 центів США.

Процесуальні дії суду першої інстанції

Суд ухвалою від 18 квітня 2024 року залучив  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5  до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 5 червня 2025 року в позові відмовлено.
Стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_3 2 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Скасовано заходи забезпечення позову, що були вжиті згідно з ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 6 травня 2024 року, а саме арешт на належні ОСОБА_6 домоволодіння та земельну ділянку.
Суд керувався тим, що належними доказами наявності заборгованості за кредитним договором та її розміру є первинні документи бухгалтерського обліку. Зокрема банківські виписки з рахунків позичальника є належним та допустимими доказами, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків і не може слугувати доказом розміру грошових вимог кредитора до боржника. Відтак АТ «Сенс Банк» не довело належними та допустимими доказами заявлений розмір заборгованості за основним зобов`язанням  ОСОБА_3 , яке забезпечене іпотекою домоволодіння. Рішенням суду визнано припиненим правовідношення за іпотечним договором і зобов`язано приватного нотаріуса зняти обтяження з предмета іпотеки, відтак ОСОБА_6 набув право власності на домоволодіння за договором купівлі-продажу на час відсутності його обтяження як предмета іпотеки. Оскільки у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна були відсутні відомості про обтяження домоволодіння іпотекою, то  ОСОБА_6 , який добросовісно покладався на ці відомості, набув право власності на домоволодіння вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. АТ «Сенс Банк» не довело недобросовісність ОСОБА_6 як набувача домоволодіння, внаслідок чого право іпотеки є припиненим, а позов банку не підлягає задоволенню.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ «Сенс Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність цих обставин, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішенням третейського суду від 14 лютого 2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь банку 265 157 грн 02 коп. заборгованості за кредитним договором. Оскільки ОСОБА_3 не сплатив цю заборгованість, то банк має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджений розрахунком банку та не спростований відповідачем, а обтяження домоволодіння як предмета іпотеки зареєстровано в установленому порядку. ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_4 і ОСОБА_6 , а тому придбання останнім домоволодіння після зняття його обтяження за скасованим рішенням суду є недобросовісною поведінкою. До того ж у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.
ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5  не висловили своєї позиції щодо апеляційної скарги.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.
Заслухавши учасника судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Суд першої інстанції неправильно витлумачив норми статті 3 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), статі 33 Закону України від 5 червня 2003 року №898-ІV «Про іпотеку» (далі – Закон №898-ІV), не врахував норми статті 17, 23 Закон №898-ІV та не застосував приписи статей 81, 89 ЦПК України.
У зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.
Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

24 грудня 2007 року між АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», і ОСОБА_3 укладено кредитний договір №07-962/35-632-21 (далі – кредитний договір), за умовами якого АТ «Укрсоцбанк» надало ОСОБА_3 кредит у розмірі 35 000 доларів США під 11,5% річних.
Згідно з додатковими договорами №1 від 31 березня 2008 року та №2 від 26 листопада 2028 року сторони спочатку зменшили процентну ставку до 9,9% річних, а потім збільшили її до 10,9% річних.
ОСОБА_3 зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти щомісячними ануїтетними платежами (до 10-го числа кожного місяця) у розмірі 198 доларів США, починаючи з квітня 2008 року, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 20 грудня 2022 року включно в сумі 152 долара США.
За змістом пункту 2.5 кредитного договору у разі наявності простроченої заборгованості за кредитом та несплачених процентів за його використання, кошти в першу чергу направляються на сплату прострочених процентів за його використання.
24 грудня 2007 року АТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_5 уклали іпотечний договір (з майновим поручителем), посвідчений приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Грибчиком А.М. (зареєстровано в реєстрі за №5910) (далі – іпотечний договір). В забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_3 за кредитним договором ОСОБА_5 передала АТ «Укрсоцбанк» в іпотеку належне їй на праві власності домоволодіння.
Пунктами 4.1, 4.6.1, 4.7.2 іпотечного договору визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, в тому числі на підставі рішення суду, шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.
Того ж дня приватний нотаріус Грибчик А.М. вніс до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек записи про обтяження домоволодіння як предмета іпотеки (реєстраційні номери записів 6290097, 6290102).
За додатковим договором від 31 березня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Грибчиком А.М. (зареєстровано в реєстрі за №1715), ОСОБА_5 передала АТ «Укрсоцбанк» в іпотеку належну їй на праві власності присадибну ділянку площею 0,0793 га, кадастровий номер 6822710100:01:002:0202, призначену для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва (далі – присадибна ділянка). Тоді ж приватний нотаріус Грибчик А.М. вніс до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек додаткові записи про обтяження домоволодіння та присадибної ділянки як предметів іпотеки (реєстраційні номери записів 6912035, 6912136).
З 2010 року ОСОБА_3 не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором.
Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14 лютого 2011 року стягнуто з ОСОБА_3 і ОСОБА_7 як солідарних боржників на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором станом на 12 серпня 2010 року у розмірі 265 157 грн 02 коп., що еквівалентно 33 606 доларам 72 центам США, із яких: 31 039 доларів 80 центів США – неповернутий кредит, 2 566 доларів 92 центів США – нараховані проценти.
На підставі цього рішення Дніпровський районний суд міста Києва ухвалою від 15 листопада 2011 року видав виконавчий лист №6-5013/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 і ОСОБА_7 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 червня 2014 року виконавчий лист №6-5013/11від 15 листопада 2011 року в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь АТ «Укрсоцбанк» 265 157 грн 02 коп. заборгованості визнано таким, що не підлягає виконанню.
Протягом вересня-грудня 2011 року ОСОБА_3 сплатив АТ «Укрсоцбанк» частину заборгованості за кредитним договором, а саме: 14 вересня 2011 року – 6 360 доларів США, 6 жовтня 2011 року – 1 320 доларів США, 9 грудня 2011 року – 1 229 доларів США, - а всього – 8 909 доларів США.
В решті рішення третейського суду залишається невиконаним.
Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2011 року у справі №2-708/11 за позовом ОСОБА_5 визнано правовідношення, оформлене іпотечним договором (з майновим поручителем) б/н від 24 грудня 2007 року, укладене між «Укрсоцбанком» та ОСОБА_5 , припиненим. Зобов`язано приватного нотаріуса Красилівського районного нотаріального округу Грибчика А.М. зняти заборону на відчуження та інші обмеження та обтяження, які були ним вчинені в зв`язку з посвідченням іпотечного договору (з майновим поручителем) б/н від 24 вересня 2007 року та додаткового договору до іпотечного договору (з майновим поручителем), посвідченого 24 грудня 2007 року, від 31 березня 2008 року, щодо домоволодіння та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі цього рішення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек виключені записи про обтяження домоволодіння та присадибної ділянки як предметів іпотеки.
Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 13 березня 2012 року, рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2011 року у справі №2-708/11 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові ОСОБА_5 .
За договорами купівлі-продажу від 20 березня 2012 року, посвідченими приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Шлейник М.С. (зареєстровані в реєстрі за №517 і №518) ОСОБА_5 продала ОСОБА_6 домоволодіння та присадибну ділянку. Право власності ОСОБА_6 на домоволодіння зареєстроване у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 18 квітня 2012 року.
30 травня 2012 року ОСОБА_6 і ОСОБА_4 уклали іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Шлейник М.С. (зареєстровано в реєстрі за №1193), згідно з яким ОСОБА_6 передав ОСОБА_4 в іпотеку домоволодіння та присадибну ділянку в забезпечення виконання свого зобов`язання за договором позики від 8 серпня 2011 року.
Тоді ж приватний нотаріус Шлейник М.С. внесла до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про обтяження домоволодіння та присадибної ділянки як предметів іпотеки (реєстраційні номери обтяження 12559375, 12559829, 12559666).
7 листопада 2024 року Красилівська міська рада Хмельницької області зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про іпотеку домоволодіння на підставі укладеного між АТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_5 іпотечного договору, іпотекодержатель – АТ «Сенс Банк», іпотекодавець – ОСОБА_5 (номер запису про іпотеку 57963916).
Станом на 8 грудня 2022 року АТ «Сенс Банк» нарахувало заборгованість за кредитним договором у розмірі 59 312 доларів 28 центів США, з яких 28 022 долара 50 центів США – неповернутий кредит та 31 289 доларів 78 центів США – несплачені проценти.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Однією з основних засад цивільного законодавства, визначених у статті 3 ЦК України, є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6).
При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України).
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як передбачено частиною першою статті 572, частиною першою статті 575 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Із положень статті 610 ЦК України слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом частини першої статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У статті 1 Закону №898-ІV унормовано, що іпотека – вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.
В силу статті 3 Закону №898-ІV іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Згідно зі статтею 17 Закону №898-ІV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Із положень статті 23 Закону №898-ІV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) слідує, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Як передбачено статтею 33 Закону №898-ІV, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
В силу статті 39 Закону №898-ІV у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються:  загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;  опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;  заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності);  спосіб реалізації предмета іпотеки;  пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки . У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що ц ивільні відносини ґрунтуються на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто дії учасників цих відносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів інших суб`єктів цивільного права. Такі дії не можуть порушувати права та завдавати шкоди іншим особам.
Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за кредитним договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за кредитним договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не повертає кредит і не сплачує проценти в строки, встановлені договором.
Виконання зобов`язання за кредитним договором може бути забезпечене заставою (іпотекою). Чинне законодавство визначає право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. У такому випадку звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснене на підставі рішення суду.
За загальним правилом іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Як виникнення, так і припинення іпотеки пов`язані з державною реєстрацією іпотеки та внесенням (припиненням) обтяження іпотечного майна. При цьому перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи не припиняє іпотеку, а до набувача іпотечного майна переходять усі права та обов`язки за іпотечним договором.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 червня 2021 року у справі №922/2416/17 зазначила, що у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом – у черговості їх державної реєстрації. Виключення на підставі судового рішення відомостей про право іпотеки з Державного реєстру іпотек не може впливати на чинність іпотеки, оскільки така підстава припинення іпотеки не передбачена законом. У такому випадку скасування судового рішення, яке стало підставою для внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки не відновлює дію останньої, оскільки іпотека є чинною незалежно від наявності таких відомостей у Державному реєстрі іпотек.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала, що при вирішенні спорів щодо прав на нерухоме майно необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного з порушенням закону, оскільки від цього може залежати, зокрема, чинність чи припинення іпотеки. У справі за належною вимогою суд має врахувати наявність/відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в Державному реєстрі іпотек відомостей про обтяження. Відсутність у Державному реєстрі іпотек означених відомостей не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка придбаває таке майно.
Зібрані докази вказують на те, що 24 грудня 2007 року між АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», і ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав останньому кредит, а той зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти частинами до 20 грудня 2022 року включно.
Зобов`язання ОСОБА_3 за кредитними договорами були забезпечені переданим  ОСОБА_5  в іпотеку домоволодінням.
Після того, як державний реєстратор за скасованим у подальшому рішенням суду вніс до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про припинення іпотеки та скасування обтяження предмета іпотеки,  ОСОБА_5  відчужила ОСОБА_6 домоволодіння за договором купівлі-продажу. Той, у свою чергу, передав домоволодіння ОСОБА_4 в іпотеку в забезпечення виконання свого зобов`язання за договором позики.
Водночас ОСОБА_3 не виконав зобов`язання за кредитним договором з повернення кредиту та внесення процентів, у зв`язку з чим АТ «Укрсоцбанк», а надалі АТ «Сенс Банк», набули право задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна.
ОСОБА_6 ,  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,  ОСОБА_3 є близькими родичами.
Як з`ясовано в суді,  ОСОБА_6 було відомо про укладення ОСОБА_5 іпотечного договору на забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов`язання за кредитним договором. Відтак, оцінивши спірні правовідносини та проявивши розумну обачність, він повинен був знати про обтяження придбаного нерухомого майна іпотекою.
До того ж,  ОСОБА_5 і  ОСОБА_6 уклали договір купівлі-продажу домоволодіння від 20 березня 2012 року після того, як 13 березня 2012 року Апеляційний суд Хмельницької області скасував рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2011 року про припинення іпотеки.
Таким чином, не зважаючи на те, що на момент укладення ОСОБА_6 договору купівлі-продажу домоволодіння від 20 березня 2012 року в Державному реєстрі були відсутні застереження про іпотеку, відповідач повинен був мати обґрунтовані сумніви щодо існування прав чи обтяжень на це майно, а тому його дії щодо придбання спірного домоволодіння та передання його в наступну іпотеку є недобросовісними.
Суд першої інстанції не врахував указані обставини та дійшов помилкового висновку про припинення права іпотеки.
Оскільки до ОСОБА_6 перейшло право власності на домоволодіння як предмет іпотеки, то він набув усі права та обов`язки іпотекодавця за іпотечним договором. Отже банк вправі стягнути з відповідача заборгованість за рахунок предмета іпотеки.
Визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, апеляційний суд виходить з наступного.
Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
В силу частини першої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
За умовами кредитного договору сторони встановили строк кредитування до 20 грудня 2022 року включно та передбачили можливість зміни цього строку у разі порушення позичальником термінів оплати заборгованості по кредиту та процентам.
Невиконання ОСОБА_3 зобов`язання за кредитним договором обумовило звернення АТ «Укрсоцбанк» до третейського суду з вимогою про дострокове повернення кредиту та сплату нарахованих процентів. За результатами третейського розгляду з ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 12 серпня 2010 року, що еквівалентна 33 606 доларам 72 центам США.
Відтак сторони фактично визнали, що строк дії кредитного договору закінчився 12 серпня 2010 року.
У зв`язку з цим АТ «Сенс Банк» неправомірно обчислило розмір процентів за кредитним договором станом на 8 грудня 2022 року.
На час закінчення строку кредитування (12 серпня 2010 року) розмір заборгованості ОСОБА_3  за кредитним договором склав 33 606 доларів 72 цента США, з яких: 31 039 доларів 80 центів США – неповернутий кредит, 2 566 доларів 92 цента США – нараховані проценти.
Протягом вересня-грудня 2011 року ОСОБА_3 сплатив АТ «Укрсоцбанк» частину боргу – 8 909 доларів США, з яких (згідно з пунктом 2.5 кредитного договору) 2 566 доларів 92 цента США направлено на сплату процентів, а 6 342 долара 08 центів США – на погашення кредиту.
Наразі заборгованість за кредитним договором становить 24 697 доларів 72 цента США неповернутого кредиту (31039,80-6342,08).
За рахунок предмета іпотеки можуть бути задоволені вимоги АТ «Сенс Банк» щодо стягнення цих коштів.
Всупереч вимог статей 81, 89 ЦПК України суд першої інстанції не дав належної оцінки дослідженим доказам і дійшов помилкового висновку про недоведеність банком розміру заборгованості за кредитним договором.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні спору суд першої інстанції застосував неправильно норми чинного законодавства та зробив помилковий висновок про необґрунтованість позовних вимог, а тому ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.
Оскільки ОСОБА_3 не виконав зобов`язання за кредитним договором, який забезпечений іпотекою, то слід звернути стягнення на належне відповідачу домоволодіння.
За рахунок предмета іпотеки можуть бути задоволені вимоги АТ «Сенс Банк» щодо стягнення 24 697 доларів 72 центів США неповернутого кредиту.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов АТ «Сенс Банк» задоволено частково, тобто на 41,64% (24697,72?100:59312,28), то з  ОСОБА_6  на користь позивача слід присудити 10 369 грн 11 коп. понесеного судового збору за подання позову та апеляційної скарги ((11319,00+13582,80)?41,64%).
Суд першої інстанції присудив з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_3 як третьої особи, що діяла на стороні відповідача та не заявляла самостійних вимог, 2 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Учасники справи не оспорюють правильність нарахування цієї суми судових витрат.
З огляду на те, що позов АТ «Сенс Банк» не задоволено на 58,36% (100-41,64), то з банку на користь ОСОБА_3 слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1167 грн 20 коп. (2000?58,36%).

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити частково.
Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 5 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, розподіл судових витрат змінити.
Позов задовольнити частково.
Звернути стягнення на предмет іпотеки – домоволодіння по АДРЕСА_1 , в складі: житловий будинок «А-1» загальною площею 129,7 квадратних метрів, житловою площею 68,4 квадратних метрів (реєстраційний номер майна 8791562), яке належить ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу від 20 березня2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Шлейник Марією Степанівною (зареєстровано в реєстрі за №517), номер запису 2645 у реєстровій книзі 13, - шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України від 5 червня 2003 року №898-ІV «Про іпотеку».
Предмет іпотеки підлягає реалізації за ціною, визначеною на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року №2658-ІІІ.
З вартості предмета іпотеки Акціонерному товариству «Сенс Банк» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 23494714) має бути сплачена заборгованість ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) за кредитним договором №07-962/35-632-21 від 24 грудня 2007 року, що виникла станом на 12 серпня 2010 року у розмірі 24 697 доларів 72 цента США.
Стягнути з ОСОБА_6 (місце проживання – АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (місцезнаходження – 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 100; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 23494714) 10 369 гривень 11 копійок судового збору.
Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» (місцезнаходження – 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 100; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 23494714) на користь ОСОБА_3 (місце проживання – АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) 1 167 гривень 20 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 вересня 2025 року.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       Л.М. Грох

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Вознюк Р.В.         
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 27