ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року 
м. Київ
справа № 120/1642/24
провадження № К/990/45707/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Мельник-Томенко Ж. М., Радишевської О. Р.
розглянув у порядку письмового провадження у суді касаційної інстанції справу 
за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Вінницькій області про стягнення вихідної допомоги, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року, ухваленого у складі головуючого судді Мультян М. Б., та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року, прийнятої у складі колегії суддів: головуючого - Гонтарука В. М., суддів: Матохнюка Д. Б., Білої Л. М.
І. Суть спору
1. У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Вінницькій області про стягнення вихідної допомоги при звільненні у розмірі двох середньомісячних заробітних плат 20110,20 гривень.
2. На обґрунтування позову позивач зазначає, що 26 січня 2024 року наказом № 285-к «Про звільнення ОСОБА_1 » голова комісії з ліквідації звільнив його з посади головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Вінницькій області за пунктом 1-1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).
2.1. Позивач стверджує, що йому нараховану вихідну матеріальну допомогу у розмірі 14200,00 грн, що, на його думку, розраховано неправильно, оскільки розмір вихідної допомоги має становити суму 20110,20 грн, оскільки вихідна допомога при звільненні має розраховуватися із середньої заробітної плати, яка обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи - листопад та грудень 2022 року. 
2.2. Крім того позивач наголошує на тому, що нараховану вихідну допомогу у розмірі 14200,00 грн йому взагалі не виплачено, у зв`язку з чим звернувся до суду з метою захисту своїх прав.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
3. ОСОБА_1 працював на посаді головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Вінницькій області.
4. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 січня 2022 року № 14 «Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці», наказу Держпраці від 17 січня 2022 року № 26 «Про ліквідацію Управління Держпраці у Вінницькій області», Управління Держпраці у Вінницькій області перебуває в стані припинення та з 06 грудня 2022 року, на підставі наказу Державної служби з питань праці від 05 грудня 2022 року № 235 «Про можливість забезпечення здійснення повноважень та виконання функцій», припинило здійснення повноважень та виконання функцій з реалізації державної політики у відповідних сферах.
5. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Управління Держпраці у Вінницькій області перебуває в стані припинення з 18 січня 2022 року (номер запису 11741340000013277). Даний запис внесено на підставі наказу Держпраці «Про ліквідацію Управління Держпраці у Вінницькій області» від 17 січня 2022 року № 26.
6. Наказом Управління Держпраці у Вінницькій області від 12 грудня 2022 року № 264-к ОСОБА_1 звільнено 12 грудня 2022 року з посади головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Вінницькій області на підставі пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII у зв`язку з ліквідацією Управління Держпраці у Вінницькій області та підписано головою комісії з ліквідації.
7. Відповідно до пункту 2 наказу Держпраці у Вінницькій області від 12 грудня 2022 року № 264-к при звільненні ОСОБА_1 йому нараховано та сплачено заробітну плату за грудень 2022 року: компенсацію за невикористанні дні щорічних, основних, додаткових та додаткових соціальних відпусток та вихідну допомогу розмірі двох середніх місячних заробітних плат на підставі частини четвертої статті 87 Закону № 889-VIII.
8. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року, яке набрало законної сили, у справі № 120/248/23 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Вінницькій області та Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування завданої моральної шкоди. Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Держпраці у Вінницькій області від 12 грудня 2022 року № 264-к "Про звільнення ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Вінницькій області з 12 грудня 2022 року. Стягнуто з Управління Держпраці у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 грудня 2022 року по 10 травня 2023 року в сумі 53416,44 грн. В частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць рішення суду звернуто до негайного виконання.
9. 10 травня 2023 року судом видано виконавчий лист (негайне виконання) № 120/248/23, строк пред`явлення якого до виконання - до 11 травня 2026 року.
10. На виконання рішення суду наказом голови з ліквідаційної комісії Управління Держпраці у Вінницькій області від 16 травня 2023 року № 276-к "Про поновлення на роботі ОСОБА_1 " позивача поновлено на посаді головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління з 12 грудня 2022 року.
11. Крім того, наказом голови з ліквідаційної комісії Управління Держпраці у Вінницькій області від 16 травня 2023 року № 277-к "Про оголошення простою" вирішено оголосити простій (не з вини працівника) головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Вінницькій області ОСОБА_1 з 17 травня 2023 року та дозволити йому не перебувати за місцем роботи до закінчення простою, здійснюючи нарахування заробітної плати на весь період простою в розмірі двох третин посадового окладу, встановленого штатним розписом управління, введеним в дію з 01 січня 2022 року.
12. Наказом голови з ліквідаційної комісії Управління Держпраці у Вінницькій області від 26 січня 2024 року № 285-к «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено з посади 26 січня 2024 року у зв`язку з ліквідацією державного органу відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII.
Пунктом 2 вказаного наказу визначено провести остаточний розрахунок та виплатити грошову компенсацію за дні невикористаної щорічної основної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки за стаж державної служби, станом на 04 травня 2023 року понад 20 років (приведена дата стажу державної служби 04 травня 2003 року) та вихідну допомогу розмірі двох середніх місячних заробітних плат на підставі частини четвертої статті 87 Закону № 889-VIII з урахуванням перерахунку раніше виплачених сум при звільненні у зв`язку з ліквідацією.
13. Відповідно повідомлення про нараховані суми, належні працівникові при звільненні від 26 січня 2024 року № 1 позивачу нарахована вихідна допомога при звільненні у розмірі 14200 грн. Також з врахуванням раніше виплаченої вихідної допомоги у зв`язку із звільненням по ліквідації (23201,08 грн) здійснено перерахунок вихідної допомоги на - 14200 гривень.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
14. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року, в позові відмовлено.
15. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при звільненні позивача, відповідно до пункту 2 наказу Управління Держпраці у Вінницькій області від 12 грудня 2022 року № 264-к «Про звільнення ОСОБА_1 », останньому було нараховано заробітну плату за грудень 2022 року: компенсацію за невикористанні дні щорічних, основних, додаткових та додаткових соціальних відпусток та вихідну допомогу розмірі двох середніх місячних заробітних плат на підставі частини четвертої статті 87 Закону № 889-VIII у розмірі 23201,08 грн.
Факт нарахування та виплати відповідачем ОСОБА_1 вказаної вище вихідної допомоги у сумі 23201,08 грн, відповідно наказу від 12 грудня 2024 року № 264-к, підтверджується розрахунковими листами, наявними у матеріалах справи та не заперечується позивачем.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач реалізував своє право, передбачене частиною четвертою статті 87 Закону № 889-VIIІ, на отримання вихідної допомоги у разі звільнення з державної служби у зв`язку з ліквідацією державного органу - Управління Держпраці у Вінницькій області у грудні 2022 року.
Щодо розміру вихідної допомоги суд першої інстанції зазначив, що після поновлення на посаді позивача вдруге звільнено з посади 26 січня 2024 року.
Враховуючи, що вихідна допомога при звільненні є одноразовою виплатою у відповідності до підпункту б) пункту 4 розділу ІІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року (зі змінами та доповненнями) (далі - Порядок № 100), тому суд першої інстанції дійшов висновку, що нарахування та виплата такої одноразової вихідної допомоги позивачеві при звільненні вдруге не передбачена ні приписами Закону № 889-VIII, ні Порядком № 100.
16. Зазначена позиція підтримана Сьомим апеляційним адміністративним судом, який за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.
IV. Касаційне оскарження 
17. Позивач подав касаційну скаргу на вказані судові рішення з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої, підпунктів «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Так, автор касаційної скарги покликається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини четвертої статті 87 Закону № 889-VIIІ з урахуванням обставин цієї справи.
18. Верховний Суд ухвалою від 16 грудня 2024 року відкрив касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
19. Представник відповідача подав відзив на касаційну скаргу, в якому, наполягаючи на безпідставності останньої, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування
20. Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
21. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
22. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
23. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
24. Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, урегульовані Законом № 889-VIII.
25. За правилами частин першої-третьої статті 5 Закону № 889-VIIІ встановлено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. 
Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. 
Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
26. Підстави для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення визначені у статті 87 Закону № 889-VIIІ.
Так, частиною першою статті 87 Закону № 889-VIIІ визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: 1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу; 1-1) ліквідація державного органу; 2) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування; 3) отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності; 4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.
27. При цьому, за приписами частини четвертої статті 87 Закону № 889-VIIІ у разі звільнення з державної служби на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті, державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.
28. Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці, визначає Закон України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці», відповідно до статті 1 якого заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу; розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.
29. Статтею 2 «Структура заробітної плати» зазначеного Закону в редакції, яка була чинна на час звільнення позивача з військової служби, надані такі визначення.
Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
VI. Позиція Верховного Суду
30. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що чинним національним законодавством закріплені правові гарантії щодо дотримання трудових прав працівника при його звільненні. Під гарантіями трудових прав працівників розуміють систему установлених законодавством заходів щодо врегулювання питань, що пов`язані з порушенням трудового законодавства й вирішення трудових спорів робітників і службовців, направлених на захист їхніх трудових прав. Однією з таких гарантій є виплата працівнику, який звільняється, вихідної допомоги.
31. Вихідна допомога - це державна гарантія, яка полягає в грошовій виплаті працівнику у випадках, передбачених законом, роботодавцем в колективному договорі або сторонами. Під вихідною допомогою зазвичай розуміють грошові суми, які виплачуються працівникові у передбачених законодавством випадках у разі припинення трудового договору з незалежних від працівника обставин.
32. Тобто право на вихідну допомогу, у визначених законодавством випадках, виникає у працівника в день його звільнення.
33. У справі, що розглядається, наказом Управління Держпраці у Вінницькій області від 12 грудня 2022 року № 264-к ОСОБА_1 звільнено 12 грудня 2022 року з посади головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Вінницькій області на підставі пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII у зв`язку з ліквідацією Управління Держпраці у Вінницькій області.
Отже, з урахуванням приписів частини четвертої статті 87 Закону № 889-VIIІ у день фактичного звільнення із займаної посади позивачу належала до виплати вихідна допомога у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.
Таким чином, відповідач повинен був під час звільнення ОСОБА_1 дотримуватись вимог чинного законодавства України та провести звільнення останнього у порядку, визначеному законом з виплатою всіх гарантованим законодавством коштів, у тому числі і вихідної допомоги, оскільки факт звільнення позивача є визначальним і достатнім для вирішення питання щодо виплати йому вихідної допомоги. 
34. Як встановлено судами попередніх інстанцій, при звільненні ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 наказу Управління Держпраці у Вінницькій області від 12 грудня 2022 року № 264-к «Про звільнення ОСОБА_1 », було нараховано та сплачено заробітну плату за грудень 2022 року: компенсацію за невикористанні дні щорічних, основних, додаткових та додаткових соціальних відпусток та вихідну допомогу розмірі двох середніх місячних заробітних плат на підставі частини четвертої статті 87 Закону № 889-VIIІ у розмірі 23201,08 гривень.
Факт нарахування та виплати відповідачем ОСОБА_1 вказаної вище вихідної допомоги у сумі 23201,08 грн підтверджується розрахунковими листами, наявними у матеріалах справи та не заперечується позивачем.
35. Як уже зазначалось, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року, яке набрало законної сили, у справі № 120/248/23 визнано протиправним та скасовано наказ Управління Держпраці у Вінницькій області від 12 грудня 2022 року № 264-к "Про звільнення ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Вінницькій області з 12 грудня 2022 року. Стягнуто з Управління Держпраці у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 грудня 2022 року по 10 травня 2023 року в сумі 53416,44 грн. В частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць рішення суду звернуто до негайного виконання.
На виконання рішення суду наказом голови з ліквідаційної комісії Управління Держпраці у Вінницькій області від 16 травня 2023 року № 276-к "Про поновлення на роботі ОСОБА_1 " позивача поновлено на посаді головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління з 12 грудня 2022 року.
Крім того, наказом голови з ліквідаційної комісії Управління Держпраці у Вінницькій області від 16 травня 2023 року № 277-к "Про оголошення простою" вирішено оголосити простій (не з вини працівника) головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Вінницькій області ОСОБА_1 з 17 травня 2023 року та дозволити йому не перебувати за місцем роботи до закінчення простою, здійснюючи нарахування заробітної плати на весь період простою в розмірі двох третин посадового окладу, встановленого штатним розписом управління, введеним в дію з 01 січня 2022 року.
36. Наказом голови з ліквідаційної комісії Управління Держпраці у Вінницькій області від 26 січня 2024 року № 285-к «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено з посади 26 січня 2024 року у зв`язку з ліквідацією державного органу відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII.
Пунктом 2 вказаного наказу визначено провести остаточний розрахунок та виплатити грошову компенсацію за дні невикористаної щорічної основної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки за стаж державної служби, станом на 04 травня 2023 року понад 20 років (приведена дата стажу державної служби 04 травня 2003 року) та вихідну допомогу у розмірі двох середніх місячних заробітних плат на підставі частини четвертої статті 87 Закону № 889-VIII з урахуванням перерахунку раніше виплачених сум при звільненні у зв`язку з ліквідацією.
37. Відповідно до повідомлення про нараховані суми, належні працівникові при звільненні від 26 січня 2024 року № 1 позивачу нарахована вихідна допомога при звільненні у розмірі 14200 грн. Також з врахуванням раніше виплаченої вихідної допомоги у зв`язку із звільненням по ліквідації (23201,08 грн) здійснено перерахунок вихідної допомоги на - 14200 гривень.
Наведене свідчить, що після поновлення позивача на посаді на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року у справі № 120/248/23, позивача вдруге відповідно до наказу голови з ліквідаційної комісії Управління Держпраці у Вінницькій області від 26 січня 2024 року № 285-к звільнено із займаної посади за пунктом 1-1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII.
Отже, спірним у цій справі є питання неправомірного, на думку позивача, розрахунку та невиплати вихідної допомоги при звільненні на підставі наказу Управління Держпраці у Вінницькій області від 26 січня 2024 року № 285-к «Про звільнення ОСОБА_1 », яким наказано комісії із ліквідації виплатити позивачу вихідну допомогу у розмірі двох середніх місячних заробітних плат на підставі частини четвертої статті 87 Закону № 889-VIII з урахуванням перерахунку раніше виплачених сум при звільненні у зв`язку з ліквідацією.
Відповідно до підпункту "б" пункту 4 розділу ІІІ Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).
Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що вихідна допомога при звільненні є одноразовою виплатою, а відтак нарахування та виплата такої одноразової вихідної допомоги позивачу при звільненні вдруге не передбачена ні приписами Закону № 889-VIII, ні Порядком № 100.
Отже, позивач реалізував своє право, передбачене частиною четвертою статті 87 Закону № 889-VIIІ, на отримання вихідної допомоги при звільненні з державної служби у зв`язку з ліквідацією державного органу - Управління Держпраці у Вінницькій області у грудні 2022 року, адже матеріалами справи підтверджується факт виплати вихідної допомоги у розмірі двох середніх місячних заробітних плат на підставі частини четвертої статті 87 Закону № 889-VIII.
Водночас ні суд першої, ні суд апеляційної інстанцій, не з`ясували чи виплачено у повному обсязі позивачу на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року у справі № 120/248/23 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 53416,44 грн, оскільки у випадку, який склався, відповідач фактично виплатив вихідну допомогу у сумі 23201,08 грн при звільненні позивача на підставі наказу Управління Держпраці у Вінницькій області від 12 грудня 2022 року № 264-к, який скасовано у судовому порядку.
45. Наведене в сукупності свідчить про передчасність висновку судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в позові у цій справі, адже судами не досліджено усіх обставин цієї справи.
46. Враховуючи приписи статті 242 КАС України, обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.
47. Це означає, що судове рішення має міститись пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.
48. Викладене в сукупності дає підстави для висновку про недотримання судами принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи під час дослідження зібраних у справі доказів, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
49. Своєю чергою, суд касаційної інстанції в силу положень статті 341 КАС України обмежений у праві додаткової перевірки зібраних у справі доказів.
50. Таким чином, зважаючи на приписи статті 353 КАС України, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані судові рішення - скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
51. Судам під час нового розгляду необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків і надати оцінку заявленим позовним вимогам крізь призму частини другої статті 2 КАС України та з урахуванням установленого статтею 6 цього Кодексу принципу верховенства права.
ІV. Судові витрати
52. Оскільки справа повертається на новий судовий розгляд, питання про розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України не вирішується.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в :

1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2.          Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року скасувати, а справу № 120/1642/24 направити на новий судовий розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                М. І. Смокович 
Судді                                                                                          Ж. М. Мельник-Томенко
                                                                                                               О. Р. Радишевська