П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/2476/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                   суддів  – Осіпова Ю.В.,
                                – Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року, прийняте у складі суду судді Хом`якової В.В. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БАРАКУДА-ОДЕСА» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації,- 

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БАРАКУДА-ОДЕСА» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Одеської митниці, в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2024/000109/1 від 25.07.2024 року;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2024/000258 від 25.07.2024 року.
  Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БАРАКУДА-ОДЕСА» задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500020/2024/000109/1 від 25.07.2024 року. Визнано протиправною та скасовано картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2024/000258 від 25.07.2024 року.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Одеська митниця звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що оскаржуване судове рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів було виявлено, що у наданих до митного оформлення документах відсутня інформація щодо включення/не включення вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, а також відсутні документи для підтвердження числового значення транспортування товарів. Крім того, посилається на наявність розбіжностей у наданих до митного оформлення первинних документах, а саме у довідці про транспортні витрати від 22.07.2024 № 01/22.07.2024 відсутнє посилання на договір на перевезення вантажу; інвойс від 16.05.2024 № MMPL/2425/ISL003 не містить посилання на зовнішньоекономічний контракт; умови поставки вказані в інвойсі суперечать умовам поставки зазначеним в ЕМД; умови оплати в інвойсі відсутні.
На думку апелянта, судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів. Враховуючи викладене, апелянт вважає, що Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару, а також карток відмови у митному оформленні товарів, діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.
Представником позивача надано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «БАРАКУДА-ОДЕСА» (Покупець) та компанією «MEGAA MODA PVT.LTD», Індія (Продавець) було укладено зовнішньоекономічний договір б/н від 12.04.2019   (далі – Контракт) згідно з предметом якого Продавець продає, а Покупець купує товар, що належить Продавцю. Перелік товарів, кількість, ціна, сума зазначаються в рахунках інвойсах на кожну партію товару (п. 1.1 Контракту).
У пункті 3.2 Контракту визначені умови поставки: вид транспортування вантажу, умови поставки вказуються додатково в рахунках інвойсах. Пунктом 5.1. Контракту передбачено, що оплата за товар здійснюються Покупцем наперед, згідно виставлених рахунків інвойсів. Платіж здійснюється в доларах США (п. 5.2 Контракту).
Відповідно до пункту 8.5. Контракту при його тлумаченні сторони повинні керуватись умовами міжнародних правил Інкотермс.
08.03.2024   Продавець попередньо виставив Покупцю проформу інвойс №0331_23-24 на товар «креветка морожена» загальною вартістю 106 000,00 дол. США.
20.03.2024   платіжним документом №240320/000246366 позивач перерахував на рахунок Продавця 20 000,00 дол.США на підставі контракту від 12.04.2019 та рахунку № 0331 23-24 від 08.03.2024 .
06.05.2024   Продавець виставив Покупцю інвойс № MMPL/2425/ISL003 на товар «креветка морожена розмірний ряд 16-20, 21-25 в упаковці по 1 кг, розмірний ряд 16- 20 в упаковці по 10 кг, розмірний ряд 25-30 в упаковці по 1 кг» (далі - «креветка морожена») загальною вагою брутто 24 150,00 кг, нетто - 21 000,00 кг, загальною вартістю 106 000,00 дол. США. В інвойсі визначені транспортні деталі: CNF порт Констанца, Румунія.
Того ж дня, 06.05.2024   Продавець склав пакувальний лист до інвойсу № MMPL/2425/ISL003 від 06.05.2024   на товар «креветка морожена» загальною вагою нетто 21 000 кг, брутто – 24 150 кг.
07.05.2024 на товар було оформлено експортну митну декларацію № 9686213.
19.05.2024   товар «креветка морожена» у контейнері MМАU129110 вагою брутто 24 150 кг було відвантажено на морське судно «X-PRESS HOGLY» з Калькути, Індія до порту Констанца, Румунія згідно коносаменту № 239003000.
Платіжним документом від 11.07.2024 № 240711/000267219 позивач сплатив на рахунок «MEGAA MODA PVT.LTD» остаточну вартість товару у сумі 86 000,00 дол. США на підставі контракту від 12.04.2019, інвойсу №MMPL/2425/ISL003 від 06.05.2024 , про що зазначено у призначенні платежу вказаного банківського документу.
23.07.2024   товар у контейнері MМАU129110 вагою брутто 24 150 кг було відвантажено на автомобільний транспорт НОМЕР_1 / НОМЕР_2 з Констанци, Румунія до Одеси, Україна, що підтверджується CMR (міжнародною товаро-транспортною накладною) № 7470.
З метою митного оформлення товару «креветка морожена», поставленого на підставі вказаного Контракту, декларант позивача - ТОВ «БЛЕССКО» 25.07.2024   подав до відповідача електронну митну декларацію № 24UA500020006659U9, заявивши митну вартість імпортованого товару за ціною договору у відповідності з положеннями статті 58 Митного кодексу України, додавши до ціни товару складову митної вартості товару – витрати на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України.
В графі 22 МД вказано ціну товару згідно виставленого рахунку – інвойсу № MMPL/2425/ISL003 від 06.05.2024   на суму 106 000,00 дол. США, а в графі 12 МД зазначена митна вартість товару у валюті України, визначена декларантом з урахуванням витрат на транспортування товару – 4 434 044,40 грн (106 000,00 дол. США х 41,2174 грн/дол. США = 4 369 044,40 грн) + 65 000 грн).
На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів до митної декларації додані документи: зовнішньоекономічний договір б/н від 12.04.2019, проформа-інвойс №0331_23-24 від 08.03.2024, інвойс №MMPL/2425/ISL003 від 06.05.2024, пакувальний лист б/н від 06.05.2024, банківські платіжні документи № 240320/000246366 від 20.03.2024, № 240711/000267219 від 11.07.2024, коносамент (Bill of lading) № 239003000 від 19.05.2024, автотранспортну накладну № 7470 від 23.07.2024 , рахунок передплатний на надання транспортно-експедиційних послуг № А011065 від 22.07.2024, довідку про транспортні витрати № 01/22.07.2024 від 22.07.2024 , договір про надання транспортно-експедиторських послуг № 222-ЮГЛ від 17.10.2022 , договір на автомобільне перевезення № 2911/2022 від 29.11.2022 , копію митної декларації країни відправлення № 9686213 від 07.05.2024   та інші документи, зазначені в графі 44 МД.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідачем не було визнано заявлену декларантом митну вартість товару та прийняте рішення про коригування митної вартості №UA500020/2024/000109/1 від 25.07.2024 р., яким збільшено митну вартість товару №1 «креветка морожена (розмірний ряд 16-20 в упаковці по 1 кг)» до рівня 5,61 дол. США/кг; товару №2 «креветка морожена (розмірний ряд 16-20 в упаковці по 10 кг)» до рівня 5,61 дол. США/кг; товару №3 «креветка морожена (розмірний ряд 21-25)» до рівня 5,31 дол. США/кг; товару №4 «креветка морожена (розмірний ряд 26-30)» до рівня 8,31 дол. США/кг.
У спірному рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом зазначено, що подані під час митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:
« 1) п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вона не включалась до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;
2) Відповідно до вимог розділу ІІІ «Правил…», затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 № 599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: -рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Вказані документи для підтвердження числового значення вказаної складової митної вартості до митного оформлення не надано;
3) у довідці про транспортні витрати від 22.07.2024 № 01/22.07.2024 відсутнє посилання на договір на перевезення вантажу;
4) інвойс від 16.05.2024 № MMPL/2425/ISL003 не містить посилання на зовнішньоекономічний контракт; Умови поставки (CNF) вказані в інвойсі суперечать умовам поставки (CIF) зазначеним в гр.20 ЕМД;
5) згідно п 5. зовнішньоекономічного договору від 12.04.2019 № б/н оплата здійснюється наперед згідно виставленого рахунку (інвойсу). Але в наданому інвойсі від 16.05.2024 № MMPL/2425/ISL003 такі умови відсутні.
З метою забезпечення повноти оподаткування, враховуючі раніше прийняті митним органом рішення про коригування митної вартості, було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби та встановлено, що рівень митної вартості товару є більшим по товару №1 складає 5,61 дол. США/кг (МД від 05.06.2024 №UA500020/2024/5399; МД від 11.05.2024 №UA500020/2024/4561) ніж заявлено декларантом (5,17 дол. США/кг); по товару №2 складає 5,61 дол. США/кг (МД від 05.06.2024 №UA200020/2024/5399; МД від 11.05.2024 №UA500020/2024/4561) ніж заявлено декларантом (4,97 дол. США/кг); по товару №3 складає 5,31 дол. США/кг (МД від 02.05.2024 №UA500020/2024/4307; МД від 11.05.2024 №UA500020/2024/4561) ніж заявлено декларантом (4,97 дол. США/кг); по товару № 4 складає 8,31 дол. США/ кг (МД від 02.05.2024 №UA100380/2024/316714) ніж заявлено декларантом (5,57 дол. США/кг). Враховуючи вищезазначене, митну вартість товару скориговано. Додатково у спірному рішенні про коригування заявленої митної вартості декларанту було роз`яснено право на оскарження цього рішення у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або до суду».
У зв`язку з коригуванням митної вартості відповідачем   25.07.2024   прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2024/000258 та роз`яснено право щодо випуску товару у вільний обіг за умови надання гарантій.
Позивач вважає, що     рішення про коригування та картка відмови є протиправними та підлягають скасуванню, тому звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини щодо організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України врегульовані положеннями Митного кодексу України (далі – МК України).
Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.
Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті. 
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).
Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.
Згідно ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. 
При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом зокрема, у постановах від 13 лютого 2020 року (справа №812/1325/17), від 11 лютого 2020 року (справа №520/9544/18), від 12 лютого 2019 року (справа №808/1801/18), від 26 червня 2018 року (справа №814/1996/15), від 22 травня 2018 року (справа №808/178/16), від 23 жовтня 2018 року (справа №820/1761/17), постановах  Верховного Суду України від 31 березня 2015 року (справа № 21-127а15), від 30 червня 2015 року (справа № 21-591а15), в яких зазначено, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як встановлено колегією суддів, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної позивачем митної вартості товару заявленому у спірному випадку до декларування, апелянт послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності.
Щодо посилань апелянта на відсутність інформації щодо включення/не включення вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, колегія суддів зазначає, що умовами Контракту передбачено, що при його тлумаченні сторони повинні керуватись умовами міжнародних правил Інкотермс (п. 8.5. Контракту). У графі 20 МД декларантом у відповідності з поданими до митного оформлення документами заявлені умови поставки СFR Констанца.
Відповідно до розділу А.9 умов СFR Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс, продавець зобов`язаний за свій рахунок забезпечити пакування товару, за виключенням випадку, коли в даній галузі торгівлі зазвичай прийнято відвантажувати вказаний в договорі товар без пакування.
Отже, вартість пакування включена в ціну товару та додатково до митної вартості не додається у відповідності з положеннями ч. 10 ст. 58 МК України.
Таким чином, при постачанні спірного товару вартість тари та пакування включена до ціни товару, яка вказана в інвойсі, а тому, при визначенні складових митної вартості товару, не повинна додаватись окремо.
Щодо посилань апелянта на відсутність документів, які підтверджують витрати на транспортування товарів., колегія суддів зазначає наступне.
До митного оформлення на підтвердження вартості перевезення були надані: рахунок передплатний на надання транспортно-експедиційних послуг № А011065 від 22.07.2024 р., довідку про транспортні витрати № 01/22.07.2024 від 22.07.2024 р., договір про надання транспортно-експедиторських послуг № 222-ЮГЛ від 17.10.2022 р., договір на автомобільне перевезення № 2911/2022 від 29.11.2022 р., що є належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження понесених транспортних витрат до митного кордону України.
Митним кодексом України не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, тобто такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами, а тому довідка про транспортні витрати, передплатний рахунок є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Наказ Міністерства Фінансів України від 24.05.2012 № 599, на який посилається митниця у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, містить примірний перелік таких документів, а не виключний.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 31.05.2019 р. у справі № 804/16553/14, суд зазначив, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат па перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/ або бухгалтерські документи), а тому рахунок та довідка про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Відповідно до довідки про транспортні витрати № 01/22.07.2024 від 22.07.2024 р., виданої ТОВ “ЮНАЙТЕД ГЛОБАЛ ЛОДЖИСТІК» (Постачальником) ТОВ «БАРАКУДА-ОДЕСА» (Одержувачу), вартість перевезення вантажу транспортним засобом НОМЕР_3 / НОМЕР_2 по перевезенню товару по маршруту Констанца (Румунія) до м. Орлівка (прикордонний перехід) становить 65 000,00 грн.
Декларант позивача   25.07.2024 подав до відповідача електронну МД №24UА500020006659U9, заявивши митну вартість імпортованого товару за ціною договору, додавши до ціни товару складову митної вартості товару - витрати на транспортування цього товару до місця ввезення на митну територію (65 000,00 грн) у відповідності до пункту 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України.
Згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс поставка товару на умовах СFR ("вартість та фрахт") покладає на продавця обов`язок укласти договір перевезення до названого порту призначення за свій рахунок на звичайних умовах та передбачати перевезення по загальноприйнятому напрямку на судні такого типа, який зазвичай використовується для перевезення проданого товару. У покупця відсутній обов`язок по укладенню договору перевезення (пункти А.3, Б.3 умов поставки СFR за Інкотермс).
Таким чином, витрати на перевезення з Індії до порту Констанца, Румунія були здійснені Продавцем, тобто є вже включеними до ціни товару, а отже додатково до митної вартості не додаються, що не заперечується митницею, а витрати на перевезення, які поніс Покупець до митного кордону України (прикордонний перехід у м. Орлівка), додатково додані до фактурної вартості товару, як то передбачено митним законодавством України.
Щодо зауважень митного органу про те, що у наданій до митного оформлення довідці про транспортні витрати від 22.07.2024 №01/22.07.2024 відсутнє посилання на договір перевезення, суд звертає увагу, що відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. При цьому вказана норма не встановлює конкретних вимог щодо виду таких документів.
Так, в наданій до митного оформлення довідці про транспортно-експедиційні витрати № 01/22.07.2024 від 22.07.2024   зазначено маршрут та номер автотранспортного засобу НОМЕР_3 / НОМЕР_2 , які співпадають із даними, вказаними в автотранспортній накладній № 7470 від 23.07.2024 р., яка, в свою чергу, містить посилання на маршрут, номер контейнеру та вагу товару, що дозволять однозначно ідентифікувати імпортований товар. Будь-які розбіжності між вказаними документами відсутні.
Відносно посилань апелянта, що інвойс від 06.05.2024   № MMPL/2425/ISL003 не містить посилання на зовнішньоекономічний контракт та умови поставки (CNF), що вказані у ньому, суперечать умовам поставки (СIF), зазначеним в графі 20 ЕМД, колегія суддів зазначає наступне.
Затвердженої форми інвойсу та вимог щодо його заповнення законодавством України не передбачено. Інвойс – у міжнародній комерційній практиці документ, що надається продавцем покупцеві та містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони поставлені покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага ті інші), умови поставки і відомості про відправника та одержувача. Фактично інвойс є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за товари, що поставляються (або вже фактично поставлені) чи послуги, що надаються (або фактично надані).
Виставлений Продавцем інвойс № MMPL/2425/ISL003 від 06.05.2024   містить перелік товарів, їх кількість і ціну за якою вони поставлені покупцеві, вид товару, його вагу, умови поставки і відомості про відправника та одержувача.
У постанові від 02.11.2018 р. у справі № 821/3874/15-а Верховний Суд вказав, що відсутність в інвойсі вказівки на реквізити зовнішньоекономічного контракту сама собою не може бути підставою для висновку про неможливість ідентифікації інвойсу з поставкою товару, якщо така ідентифікація може бути проведена на основі інших документів, доданих на підтвердження митної вартості товару.
Надані ж до митного оформлення документи дають можливість ідентифікувати поставлений товар, а тому висновки митного органу у цій частині є безпідставними.
Так, сплачуючи вартість товару, Продавець у призначенні платежу посилався саме на цей інвойс № MMPL/2425/ISL003 від 06.05.2024   та контракт від 12.04.2019 . Крім того, посилання на інвойс № MMPL/2425/ISL003 від 06.05.2024   міститься у пакувальному листі, сертифікаті про країну походження товару, митній декларації країни відправлення, а отже поданий пакет документів однозначно дозволяє ідентифікувати поставлений товар.
Щодо зазначення у інвойсі умов поставки CNF суд зазначає, що абревіатура торгового терміну CNF (C & F) (Carriage and Freight) використовувалась у перших версіях правил Інкотермс, яка пізніше переросла в базис поставки CFR (Cost and Freight - Вартість і фрахт), який використовується в сучасних редакціях правил Інкотермс. Тому декларантом правомірно у графі 20 МД заявлено умови поставки CFR.
Відносно посилань апелянта на відсутність у інвойсі умови здійснення передоплати, як то передбачено п. 5 зовнішньоекономічного договору від 12.04.2019 р, апеляціний суд зазначає наступне.
У інвойсі № MMPL/2425/ISL003 від 06.05.2024 р. містяться умови оплати (terms of payment) T/T. Вказана абревіатура означає звичайний банківський переказ - Telegraphic Transfer (T/T). Цей термін у міжнародній практиці використовують як раз для переказу коштів на умовах передплати, що повністю співпадає з пунктом п. 5.1. Контракту. Також в інвойсі вказано про необхідність здійснення авансового платежу у розмірі 20% (20% advance immediately), що відповідає умовам Контракту.
Таким чином, відповідно до положень ст. 53 МК України, декларант на вимогу митниці надає всі наявні у нього документи, при цьому надані позивачем до митного органу документ підтверджують ціну імпортованого товару та жодних розбіжностей не містять.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач визначив митну вартість товару позивача за шостим (резервним) методом (стаття 64 МК України).
Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Колегія суддів звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04.09.2018 року у справі №818/1186/17 року, відповідно до яких формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Крім того, Верховний Суд зауважив, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Водночас, копія митної декларації, що була підставою для коригування митної вартості товарів, до суду відповідачем не надано. Окрім цього, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів за резервним методом, відповідач не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товарів, ціна яких взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем ч. 2 ст. 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що оскажуване рішення митного органу про коригування митної вартості товарів, а також картка про відмову у митному оформленні товарів, є протиправними та підлягають скасуванню.
  Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БАРАКУДА-ОДЕСА» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                              М. П. Коваль

Суддя:                                                                                     Ю.В. Осіпов

Суддя:                                                                                     В.О. Скрипченко