13.10.25
33/812/424/25
Провадження № 33/812/424/25                                Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП 
Головуючий у першій інстанції                                Валігурський Г. Ю.
Доповідачка апеляційного суду                                Ямкова О. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд
у складі: головуючої – судді                 Ямкової О. О.
за участю: секретаря         Богуславської О. М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення 
        за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 16 вересня 2025 року, якою 
    ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
-визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 13 липня 2025 року о 1 годині 00 хвилині у місті Миколаєві в районі вулиці Космонавтів 93А водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «RENAULT Megane», державний номер НОМЕР_1 , зупинився на перехресті з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: млява мова, поведінка, що не відповідає обстановці, різкий запах алкоголю з порожнини роту. У зв`язку з обґрунтованою підозрою, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, працівниками поліції йому запропоновано пройти огляд із застосуванням приладу Драгер та у медичному закладі. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, про що складено протокол з відеофіксацією події.
Не погодившись з постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою, не відповідає вимогам закону та винесена за його відсутністю. У змісті скарги ним наведені диспозиції різних норм права, які регулюють порядок проходження огляду на стан сп`яніння та порядок притягнення до адміністративного відповідальності. 
Вказує на те, що судом не була забезпечена його безпосередня участь у розгляді справи та безпідставно відмовлено у зупиненні провадження за проходженням ним військової служби.
В його діях відсутній склад правопорушення, так як в той день він не вживав алкогольних напоїв та не відмовлявся проїхати до медичного закладу та пройти перевірку, але працівники поліції проігнорували його згоду та відвезли його не до медичної установи, а навпаки, доставили його до ТЦК, після чого він був мобілізований. Тому, на його думку, порушення процедури складення протоколу свідчить про неналежність цього доказу у справі.
Нажаль, суддя першої інстанції вищезазначеним фактам у своїй постанові оцінку не надав, що призвело до безпідставного його притягнення до адміністративної відповідальності.
У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений про дату та час судового засідання усіма можливими способами та належним чином, як за місцем проживанням з підтвердженням про вручення повідомлення члену родини, так і за місцем проходження служби, а також особисто шляхом телефонограми через засоби мобільного зв`язку. Заяв та клопотань про відкладення слухання справи ним не надано.
Втім, до судового засідання з`явився адвокат Капінос І. І., який брав участь під час розгляду справи в суді першої інстанції (а.с.13), але повноважень на свою участь в суді апеляційної інстанції як захисника відповідно до статті 271 КУпАП не надав, ні ордеру, ні витягу із договору на надання правничої допомоги.
За наведених обставин розгляд справи відбувся за відсутністю  ОСОБА_1 , належно повідомленого про судовий розгляд, та відсутності будь-якого його захисника з підтвердженими повноваженнями на участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції, а також з огляду на межі строку розгляду справи, встановлені статтею 294 КУпАП,  та те, що ОСОБА_1  реалізовано своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, а заяв про відкладення слухання справи з поважних причин ним не надано. 
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, у їх межах, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, так як висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог пункту 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, є правильними. 
Ці висновки судді ґрунтуються на сукупності доказів, які спростовують доводи апелянта, викладені ним у апеляційній скарзі.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Доведення тих чи інших обставин здійснюється на підставі статті 251 КУпАП за допомогою усіх наявних доказів, що містяться у справі та є будь-якими фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Тому обставини, за яких було вчинено чи не вчинено правопорушення, встановлюються не лише на підставі належних чи допустимих доказів, про що зазначив ОСОБА_1 у скарзі, а на сукупності усіх доказів, що містяться у матеріалах справи, та підлягають оцінці органом, який розглядає справу. 
Отже, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень статті 283 КУпАП, у якій повинно міститися опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення. 
Відповідно до положень статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.
Тому суддя першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, обґрунтовано послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, направлення до медичного закладу та відеозапис події, згідно яких  ОСОБА_1 з надуманих причин відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, як на місці зупинки, так і у медичному закладі, чим за складеним протоколом порушив положення пункту 2.5 ПДР України.
В особистих усних поясненнях, що зафіксовані на відеозапису події, водій ОСОБА_1 мотивував свою відмову тим, що не бажає проходити огляд за відсутністю двох понятих, не погоджуючись з будь-якими роз`ясненнями поліцейських, не бажанням ознайомитися з локальними нормативним актами про порядок фіксації проходження чи відмови від проходження огляду. На попередження про розцінювання таких його дій, як ухилення та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, не реагував, зокрема на роз`яснення йому такого порядку більше, ніж 5ти разів, зазначив категорично, що не буде проходити, так як немає понятих, а поліцейському «ОПГ» не довіряє (відеозапис події, починаючи з 01 годин 04 хвилин і до 01 години 11 хвилини) (а.с.5). 
Відмова від проходження огляду в медичному закладі мотивована водієм ОСОБА_1 теж відсутністю понятих, незважаючи на неодноразові роз`яснення поліцейських про фіксацію події на дві нагрудні відеокамери (а.с.4-5). 
Сам протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП та щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозаписах здійснених працівниками поліції у відповідності до положень пунктів 5 розділу ІІ та 1 розділу ІІV «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України №1026 від 18 грудня 2018 року. 
З досліджених відеозаписів, здійснених на відеореєстратор патрульного автомобіля та на нагрудні камери поліцейських вбачається, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 стояв на перехресті з увімкнутим покажчиком повороту за відсутністю будь-яких інших транспортних засобів та не здійснював маневру повороту, залишаючись на перехресті. Після зупинки його транспортного засобу та зверненні до нього поліцейських, ОСОБА_1 в більшості мовчав та сидячи на водійському сидінні з працюючим двигуном, на прохання поліцейських до нього двигун не вимикав та пояснив, що він пасажир, а водій пішов. В подальшому розговорився та висловлювався переважно нецензурною лайкою, як на адресу поліцейських, системи поліції та Президента України. Вимагав участі понятих та не погоджувався проходити огляд на стан сп`яніння лише під відеофіксацію спеціальними технічними засобами, як на місці зупинки, так і у медичному закладі. 
Разом з тим, статтею 266 КУпАП визначається, що під час проведення огляду чи фіксації відмови від огляду на стан сп`яніння, ці дії фіксуються представниками поліції за допомогою технічних засобів відеозапису, а у разі його відсутності у присутності двох свідків. 
Так, у відповідності до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І і положеннями розділу ІІ «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9.11.2015  № 1452/735 (далі – Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції та з відеофіксацією, а за її відсутності, у присутності двох свідків, та у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).
Направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного чи іншого виду сп`яніння у медичному закладі видається поліцейським, у випадку не згоди водія з результатами показників Драгеру при огляді, що проведений поліцейськими на місці зупинки, або бажанні пройти такий огляд лише у медичному закладі.
Натомість ОСОБА_1 з надуманих причин, а саме відсутності понятих, відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так і у медичному закладі, та ці обставини підтверджені належними письмовими доказами та відеозаписом події, що додані до матеріалів справи, тобто зафіксовані за допомогою технічного засобу відеозапису. 
За такого доводи ОСОБА_1 у змісті апеляційної скарги про необхідність фіксації події правопорушення у присутності двох свідків та їх відсутність у справі, суперечать як самим матеріалам справи, так і порядку, встановленому статтею 266 КУпАП. 
Тобто, у випадку обґрунтованості підстав вважати, що водій транспортного засобу знаходиться у стані сп`яніння, останній на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд.
За цих обставин мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену частиною 1 статті 130 КУпАП. Така відмова за внесеними змінами до статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, які є чинними, як на час події, так і на час розгляду справи, фіксується поліцейськими за допомогою технічних засобі відеозапису, а за їх відсутності у присутності двох свідків.
Посилання ОСОБА_1 на те, що він не відмовлявся від проходження огляду у медичному закладі, а його згода була проігнорована поліцейськими, суперечить відеофіксації самої події, під час якої йому неодноразово роз`яснено про порядок проходження огляду на стан сп`яніння, зокрема, у медичному закладі, від якого він теж відмовився, знову ж з посиланням на відсутність понятих. 
Отже, доводи апелянта про порушення його прав при роз`ясненні порядку проходження огляду на алкогольне сп`яніння та наслідки такої відмови, без їх належної фіксації за допомогою понятих, не знайшли свого підтвердження.
Твердження ОСОБА_1 про його доставку до ТЦК не має правового значення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки для цього визначено інший порядок подачі скарг на дії працівників поліції, за наявністю для цього підстав. 
З приводу доводів ОСОБА_1 про порушення його права на захист в суді першої інстанції, де справа розглянута за його відсутністю, не є підставою для скасування постанови судді із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 247 КУпАП, та ці доводи спростовуються участю у справі його захисника з підтвердженими повноваженими на участь у суді саме першої інстанції, та за належним повідомленням ОСОБА_1 про рух справи у суді. Щодо посилань на неправомірність відмови судді у зупиненні провадження у справі, то така процесуальна дія, як зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення не передбачена нормами КУпАП, з огляду на характер та строки розгляду таких справ. 
За такого, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 16 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Головуюча                                         О. О. Ямкова