ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2025 року
м. Харків
справа № 619/3748/24
провадження № 22-ц/818/4154/25
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого –                Пилипчук Н.П.,
суддів –                        Маміної О.В., Тичкової О.Ю., 
за участю секретаря –        Львової С.А.,
учасники справи:
позивачка -  ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа -  ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_4 , на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 16 червня 2025 року в складі судді Овсяннікова В.С.
в с т а н о в и в:
У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю, який в подальшому уточнила та просила встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 30.11.2009 по ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 вернулася до суду з клопотанням про призначення у справі будівельно-оціночної експертизи щодо визначення дійсної вартості спільного сумісного майна, набутого сторонами, а саме житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 16 червня 2025 року клопотання представника позивача адвоката Мойсюка А.М. про призначення будівельно-оціночної експертизи – задоволено, призначено у справі судову будівельно-оціночну експертизу на вирішення якої поставлено таке питання: яка дійсна ринкова вартість будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ?; зобов`язано ОСОБА_3 надати ФОП ОСОБА_5 для проведення експертизи документи про право власності та іншу необхідну технічну документацію на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та забезпечити необхідні умови для проведення експертизи, зокрема, узгодити місце та час проведення огляду та забезпечити організацію доступу експерта до об`єкта дослідження - будинку за зазначеною адресою; проведення експертизи доручено ФОП ОСОБА_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_1 ; надано для проведення експертизи матеріали цивільної справи № 619/3748/24 в одному томі; витрати по проведенню експертиз покладено на ОСОБА_1 , як ініціатора проведення експертизи; роз`яснено сторонам положення ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України про наслідки ухилення від участі у експертизі; на час проведення експертизи провадження у справі зупинено.
На вказану ухвалу суду ОСОБА_2 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати.
Апеляційна скарга мотивована тим, що даний позов не відноситься до позову про розподіл майна (немайновий позов), інших уточнених чи додаткових позовів до суду не надходило, тому призначення будівельно-оціночної експертизи жодного відношення до даної справи не має, тому як про розподіл будинку позивачка перед судом питання не ставить. Що стосується позову про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю – такого позову в справі від позивачки в додатковому чи уточненому позові немає.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити, ухвалу суду – скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що для з`ясування обставин, які мають значення для вирішення справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, отже наявні підстави для призначення експертизи та зупинення провадження у справі на час її проведення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в суді першої інстанції перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю.
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про уточнення (збільшення) позовних вимог та просила встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 30.11.2009 по ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.107-109).
Звертаючись до суду ОСОБА_1 посилалася на те, що вона з відповідачем двічі перебували у зареєстрованому шлюбі, а саме з 10.11.1995 по 30.11.2009 та з 16.07.2012 по 05.03.2024.
Вказала, що сторони після розірвання першого шлюбу продовжили спільно проживати, мали подружні, теплі та сімейні стосунки, виховували та забезпечували дітей, вели спільне господарство та побут, мали спільний сімейний бюджет та взаємні права та обов`язки.
Посилалася на те, що в спірний період, зокрема 22.12.2010, сторонами придбано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та 17.01.2011 вона з дітьми зареєстровали своє місце проживання у цьому будинку.
Вважала, що вказаний житловий будинок є спільним сумісним майном сторін.
В подальшому ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про призначення будівельно-оціночної експертизи у справі, в якій зазначила, що з метою врахування майнових інтересів сторін, задля визначення ціни позову необхідним є здійснення незалежної професійної оцінки об`єктів нерухомого майна, набутого сторонами. Проведення експертизи доручити ФОП Зіненко О.В.
Просила призначити проведення будівельно-оціночної експертизи оцінки нерухомого майна та поставити експерту наступне питання: яка дійсна ринкова вартість будинку, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ?; зобов`язати ОСОБА_3 надати суб`єкту оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 документи про право власності та інші документи, необхідні для здійснення незалежної будівельно-оціночної експертизи на вказаний об`єкт; зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди та надати доступ до спірного об`єкта нерухомого майна для здійснення незалежної будівельно-оціночної експертизи на вказаний об`єкт; проведення будівельно-оціночної експертизи дійсної вартості рухомого та нерухомого майна доручити суб`єкту оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 .
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 16 червня 2025 року клопотання представника позивача адвоката Мойсюка А.М. про призначення будівельно-оціночної експертизи – задоволено, призначено у справі судову будівельно-оціночну експертизу на вирішення якої поставлено таке питання: яка дійсна ринкова вартість будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ?; зобов`язано ОСОБА_3 надати ФОП ОСОБА_5 для проведення експертизи документи про право власності та іншу необхідну технічну документацію на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та забезпечити необхідні умови для проведення експертизи, зокрема, узгодити місце та час проведення огляду та забезпечити організацію доступу експерта до об`єкта дослідження - будинку за зазначеною адресою; проведення експертизи доручено ФОП ОСОБА_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_1 ; надано для проведення експертизи матеріали цивільної справи № 619/3748/24 в одному томі; витрати по проведенню експертиз покладено на ОСОБА_1 , як ініціатора проведення експертизи; роз`яснено сторонам положення ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України про наслідки ухилення від участі у експертизі; на час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до статті 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі з`явлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами; призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.
Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).
Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.
За змістом частини третьої статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.
При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом, а учасники справи можуть запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта (частини 4, 5 статті 103 ЦПК України).
Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.
Із аналізу вказаних норм вбачається, що судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
При цьому неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду.
Таким чином питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Ураховуючи вищевикладене, експертиза призначається в тому випадку, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи та поданих доказів, при цьому особа, яка заявляє клопотання про призначення експертизи, повинна обґрунтувати та довести необхідність її призначення.
У пунктах 22, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Наведене дає підстави для висновку, що вартість майна, що підлягає поділу визначається, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 3 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18).
Як вбачається з матеріалів справи предметом спору за заявленими позовними вимогами є встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання житлового будинку спільною сумісною власністю.
При цьому ОСОБА_1 не заявляє вимог щодо поділу спірного майна та визнання права власності за нею. 
Таким чином, предметом доказування у справі є проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_2 у період з 30 листопада 2009 року по 15 липня 2012 року та набуття під час такого проживання у спільну власність житлового будинку. 
Призначаючи експертизу, суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені норми закону, а також на те, що висновки по питаннях, які поставлені перед експертом, не мають значення для розгляду даної справи, оскільки предметом спору у справі є встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністю, незалежно від вартості зазначеного майна.
З урахуванням наведеного, ринкова вартість спірного майна не входить до предмету доказування у цій справі, а тому у даному випадку призначення будівельно-оціночної експертизи щодо визначення дійсної вартості спільного сумісного майна, не є необхідним. 
Призначення у вказаній справі будівельно-оціночну експертизу не буде сприяти встановленню дійсних обставин справи.
Крім того, таке процесуальне рішення не відповідає принципу ефективності судового процесу, спрямованому на недопущення затягування розгляду справи.
Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Виходячи з того, що ухвалу суду постановлено з порушенням норм процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, судова колегія вважає за необхідне відповідно до статті 379 ЦПК України апеляційну скаргу – задовольнити, ухвалу суду - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, ст.379, ст.ст.381 – 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_4 , - задовольнити.
Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 16 червня 2025 року – скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий                                                                Н.П. Пилипчук

Судді                                                                        О.В. Маміна 

                                                                               О.Ю. Тичкова