ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 340/21/24                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  01 жовтня 2025 року                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                  Чаку Є.В., 
          суддів:                                                                       Сорочка Є.О., Коротких А.Ю.
за участі секретаря                                                    Сови Є.Д.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Заступника керівника Новоукраїнської окружної прокуратури Кіровоградської області до Державної служби геології та надр України, Державної комісії України по запасах корисних копалин, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Таурус Інфініті", про визнання протиправними дій, скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу та визнання недійсним дозволу,    
  В С Т А Н О В И В :
Заступник керівника Новоукраїнської окружної прокуратури Кіровоградської області звернувся до суду з позовом до Державної служби геології та надр України, Державної комісії України по запасах корисних копалин, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Таурус Інфініті", в якому просив суд:
-визнати протиправними дії Державної комісії України по запасах корисних копалин та Державної служби геології та надр України щодо розгляду матеріалів попередньої геолого-економічної оцінки запасів та ресурсів танталових руд ділянки Мостове рудної зони 3 у Новомиргородському та Маловисківському районах Кіровоградської області;
-скасувати рішення засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин, оформлене протоколом № 4782-ДСК від 16.05.2019 року;
-визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України №340 від 16.09.2019 року в частині надання товариству з обмеженою відповідальністю "Таурус Інфініті" спеціального дозволу на користування надрами;
-визнати недійсним спеціальний дозвіл на користування надрами № 6372 від 25.09.2019 року, виданий товариству з обмеженою відповідальністю "Таурус Інфініті", вид користування - видобування, мета користування - видобування танталових руд родовища ділянка Мостове (рудна зона 3).
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року задоволено клопотання Державної служби геології та надр України, Державної комісії України по запасах корисних копалин, Товариства з обмеженою відповідальністю "Таурус Інфініті" про залишення адміністративного позову   у справі   № 340/21/24 без розгляду. Адміністративний позов Заступника керівника Новоукраїнської окружної прокуратури, в інтересах держави залишено без розгляду.
Не погоджуючись з ухвалою про залишення без розгляду позовної заяви, Заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратури звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що в порушення частини 5 статті 242 КАС України судом першої інстанцій під час ухвалення рішення у вказаній справі не враховано правових висновків про критерії поважності причин пропущення строків звернення до адміністративного суду, викладених Верховним Судом.
В апеляційній скарзі зазначено, що оскільки прокурор не є учасником правовідносин у сфері державної реєстрації робіт і досліджень, пов`язаних із геологічним вивченням надр, оцінки та затвердження балансових запасів корисних копалин і надання спеціальних дозволів на користування надрами, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду для нього не може визначатися з іншого часу, ніж час ознайомлення з усіма матеріалами та документами, які свідчать про порушення інтересів держави. Для органів прокуратури підстави для звернення до адміністративного суду виникають не лише з часу встановлення факту правопорушення (як для суб`єктів владних повноважень - органів державного нагляду (контролю), а й після встановлення порушення або загрози порушення інтересів держави та наявності підстав для представництва інтересів держави в суді.
Що стосується досудового розслідування у кримінальному провадженні 42023000000000708 від 27.04.2023, про яке зауважив суд першої інстанції, то, на думку прокурора, його початок не свідчить про достовірну обізнаність слідчого, прокурора, керівника органу прокуратури про відповідні порушення вимог законодавства та інтересів держави, лише в ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження можливо встановити обставини правопорушення, зокрема шляхом отримання від уповноважених органів необхідної інформації та документів. Висновки суду першої інстанції про те, що прокурор, здійснюючи процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 42023000000000708 від 27.04.2023, мав можливість з`ясувати всі обставини порушення відповідачами природоохоронного законодавства та звернутися з відповідним позовом у межах визначеного КАС України строку не ґрунтуються на нормах КПК України (частина 2 статті 36, частини 1, 2 статті 222 КПК України) і не враховують завдань кримінального провадження.
Також апелянт вказав, що спірні правовідносини є триваючими, оскільки  на дату звернення до суду з цим позовом порушення законодавства тривають. 
Також апелянт вважає, що суд першої інстанції, посилаючись на рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.03.2021 «Щодо стану справ у сфері надрокористування», не врахував п.5 вказаного рішення, яким рекомендовано Офісу Генерального прокурора вжити додаткових заходів щодо виявлення й розслідування фактів порушення вимог законодавства у сфера надрокористування. У рішенні відсутня вказівка про те, що першочерговій перевірці на предмет наявності підстав для вжиття заходів представництва інтересів держави підлягали випадки видачі спеціальних дозволів на користування надрами поза аукціоном на підставі апробації. 
Усі наведені обставини, на переконання апелянта, свідчать про виникнення підстав для здійснення заходів представницького характеру шляхом подання позову, а також про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.
У відзивах на апеляційну скаргу відповідачі на третя особа просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду без змін.  
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції зазначив, що наведені прокурором обставини не можуть бути причиною для поновлення строку звернення до суду з позовом, оскільки це матиме наслідком необґрунтованого втручання суду у принцип правової визначеності та порушення права інших учасників провадження на справедливий судовий розгляд в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Обставин, які об`єктивно унеможливлювали реалізацію прав щодо своєчасного звернення до суду, позивачем не наведено. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення  прокурору строків звернення до суду, наслідком чого є наявність підстав для залишення цього адміністративного позову без розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до суду, які визначенні Кодексом адміністративного судочинства України.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Частина 1 статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Аналіз статті 122 КАС України вказує на те, що для суб`єктів владних повноважень визначено менш тривалий строк звернення до суду у порівнянні із загальним строком звернення до суду, визначеним для осіб, які не є суб`єктами владних повноважень та які звертаються до суду  якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені їх права, свободи або законні інтереси, що відповідає завданнями адміністративного судочинства, визначеним у частині першій статті 2 КАС України.
Строк звернення до суду суб`єкта владних повноважень як проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого суб`єкт владних повноважень має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням спору у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом (прямо передбачено КАС України (частина п`ята статті 46);  прямо передбачено спеціальним законом) обчислюється (перебіг починається) із дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.
Положеннями КАС України визначається єдиний підхід щодо строку звернення до суду суб`єкта владних повноважень, початку його перебігу та наслідків його пропуску у справах за його зверненням за вирішенням спору у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового надано такому суб`єкту законом (оскарження суб`єктом владних повноважень рішень, дій чи бездіяльності іншого суб`єкта владних повноважень).
Відповідно, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Верховний Суд у постанові від 14.03.2024 (справа № 620/278/23) вказав, що з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, підстави та порядок звернення прокурора до адміністративного суду в порядку його представництва інтересів держави в судах не можуть тлумачитися розширено та відмінно від реалізації права на звернення до суду самого суб`єкта владних повноважень. Зміст положень процесуального закону засвідчує, що жодних винятків для звернення до суду прокурора з позовом, який подано у справі, що розглядається, норми КАС України не встановлюють і не передбачають іншого, спеціального строку для такого звернення, інших наслідків пропущення цього строку. Тобто позов прокурора, за загальним правилом, подається у той самий строк, що передбачено й у разі звернення до суду інших суб`єктів владних повноважень, а в разі його пропущення застосовуються ті ж самі наслідки.
Судом встановлено, що у липні 2019 року ТОВ "Таурус Інфініті" подало до Державної служби геології та надр України заяву про надання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону, із переліком документів відповідно до Додатку № 2 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, серед яких додано протокол ДКЗ № 4782-ДСК від 16.05.2019.
Зазначений протокол ДКЗ № 4782-ДСК від 16.05.2019  було прийнято по факту розгляду поданих підприємством матеріалів, а саме Звіту «Попередня геолого-економічна оцінка ділянки танталових руд Мостове у межах рудної зони 3, розташованої в Кіровоградській області». 
Підставою складання Звіту «Попередня геолого-економічна оцінка ділянки танталових руд Мостове у межах рудної зони 3, розташованої в Кіровоградській області» стала Форма № 3-гр (державний реєстраційний номер РДГВН № У-18-406/1 від 18.12.2018), подана ТОВ "Таурус Інфініті" до Державної служби геології та надр України для державної реєстрації робіт і досліджень, пов`язаних із геологічним вивченням надр відповідно до норм чинного законодавства.
25.09.2019 ТОВ "Таурус Інфініті" видано спеціальний дозвіл на користування надрами № 6372.
Електронна версія протоколу ДКЗ № 4782-ДСК від 16.05.2019 у форматі.pdf була розміщена у відкритому доступі в інтернеті.
Колегія суддів зазначає, що наведені обставини свідчать про наявність у будь-якої особи, у тому числі і позивача, доступу до означених спірних наказу, спеціального дозволу та протоколу з 2019 року.
Позивачем у даній справі оскаржується протокол, рішення, наказ щодо надання ТОВ "Таурус Інфініті" спеціального дозволу на користування надрами, які прийняті та оприлюднені у 2019 році.
З цим позовом Заступник керівника Новоукраїнської окружної прокуратури Кіровоградської області звернувся до суду першої інстанції у січні 2024 року.
Частиною другою та п`ятою статті 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на звернення з позовом у публічно-правових відносинах.
Встановлення строків звернення до суду передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій щодо захисту своїх прав, свобод та інтересів.
Інститут строків звернення до суду в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.
Згідно ч.1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Ключовою є фраза «з поважних причин», а отже це і є предметом доказування при вирішенні питання щодо встановлення поважності причин для позивача, тобто якщо строк був пропущений з поважних причин, це повинно підтверджуватися незаперечними письмовими доказами.
Оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.
Вказані принципи допомагають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому й саме питання застосування строку звернення до суду тісно пов`язано з їх реалізацією.
Строк звернення до адміністративного суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як в суді першої інстанції, так і в апеляційній, позивач обґрунтовує поважність пропуску строку звернення до суду тим, що підстави для звернення до суду з позовом про оскарження протоколу № 4782-ДСК від 16.05.2019, наказу №340 від 16.09.2019 та спеціального дозволу на користування надрами № 6372 від 25.09.2019, виникли лише після  отримання дозволу працівникам органів прокуратури Кіровоградської області на розголошення відомостей у кримінальному провадженні № 42023000000000708 процесуальним керівником у зазначеному кримінальному провадженні було надано 11.12.2023. Відповідні копії документів із кримінального провадження із Офісу Генеральної прокуратури до Кіровоградської обласної прокуратури надійшли 21.12.2023. На думку позивача незаконність дій ДКЗ та Держгеонадр щодо реєстрації робіт і досліджень за формою № 3-гр, апробування запасів корисних копалин та надання спеціального дозволу від 25.09.2019 № 6372 встановлена прокуратурою лише в грудні 2023 року, тому процесуальний строк для звернення до суду пропущений з поважних причин та підлягає поновленню судом. 
У постанові від 13 лютого 2019 року по справі №826/13768/16 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що обставини виявлення прокурором під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні відповідних порушень інтересів держави, які підлягають захисту в суді, поза межами строку звернення до суду повинні враховуватися судами як поважні причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, якщо прокурор звернувся до суду протягом встановленого законом строку звернення з дня виявлення таких порушень. Проте направлення прокурором листів до відповідних державних органів щодо здійснення заходів захисту інтересів держави не зупиняє та не перериває перебігу встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.
Колегія суддів вважає застосовним наведений висновок Великої Палати Верховного Суду до правової ситуації, що склалась в рамках розгляду цієї справи.
Встановлюючи наявність чи відсутність поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду, суд першої інстанції правильно зазначив, що пунктами 1, 2 5 рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.03.2021, введеного у дію Указом Президента України від 25.03.2021 № 122/2021, рекомендовано Офісу Генерального прокурора разом з іншими правоохоронними органами вжити додаткових заходів щодо виявлення й розслідування фактів порушення вимог законодавства у сфері надрокористування.
Офісом Генерального прокурора надіслано на адресу Держгеонадр лист від 01.06.2021 №12/2-35/Вих/21, в якому зазначено, що Указом Президента України від 25.03.2021 №122/2021 затверджено рішення Ради національної безпеки і оборони України «Щодо стану справ у сфері надрокористування» від 19.03.2021, яким Держгеонадр визначено одним із виконавців передбачених заходів. Водночас, Офісу Генерального прокурора разом з іншими правоохоронними органами рекомендовано вжити додаткових заходів щодо виявлення і розслідування фактів порушення вимог законодавства у сфері надрокористування. З урахуванням викладеного Офіс Генерального прокурора просив у строк до 17.06.2021 надати перелік суб`єктів господарювання у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, які, зокрема, поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами, зокрема за результатами апробації запасів корисних копалин без спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки.
Листом Держгеонадра від 17.06.2021 №9897/01/02-21 надала Офісу Генерального прокурора вищевказаний перелік суб`єктів господарювання. При цьому, серед цього переліку містилася інформація щодо ТОВ "Таурус Інфініті".
Отримавши перелік суб`єктів господарювання, яким надано дозволи на спеціальне користування надрами у такий спосіб, Офіс Генерального прокурора розіслав керівникам обласних прокуратур лист-орієнтування про вжиття заходів на захист інтересів держави у сфері охорони та раціонального використання надр від 31.08.2021 №12/2-320ВИХ-514ОКВ-21.
Тобто, починаючи з червня 2021 органам прокуратури достеменно було відомо те, що ТОВ "Таурус Інфініті" отримано дозвіл поза аукціоном без спеціального дозволу на користування надрами.
Володіючи інформацією з червня 2021 року щодо отримання ТОВ "Таурус Інфініті" спеціального дозволу на користування надрами № 6372 від 25.09.2019 без проведення аукціону позивач не був позбавлений можливості подавати відповідні запити до державних органів, зокрема Держгеонадра та Державної комісії України запасах корисних копалин, у тому числі щодо оскаржуваного протоколу, а також звернутися до суду з адміністративним позовом у строк визначений приписами Кодексу адміністративного судочинства України.
Також судом встановлено, що 27.04.2023 згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, було зареєстровано кримінальне провадження №42023000000000708 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 367 КК України службовими особами Держгеонадр, які внаслідок своєї недбалості, тобто неналежного виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них всупереч вимогам законодавства видали спеціальні дозволи на користування надрами суб`єктам господарювання, які не мали права їх отримувати без проведення аукціонів, що призвело до завдання істотної шкоди охоронюваним законом інтересам держави у вигляді ненадходження до бюджету грошових коштів, які могли бути отримані у разі надання спеціальних дозволів на користування надрами на конкурентних засадах.
Позивач ні у позовній заяві, ні в апеляційній скарзі не зазначає, що йому перешкоджало вжити додаткових заходів щодо виявлення і розслідування фактів порушення з дати реєстрації кримінального провадження №42023000000000708.
Доводи апелянта про те, що до отримання 21.12.2023 інформації та підтверджувальних документів позивач не володів достовірною інформацією про порушення інтересів держави у зв`язку з наданням спеціального дозволу третій особі, не спростовують триваючу пасивну поведінку позивача після прийняття оскаржуваних протоколу, наказу та спеціального дозволу та звернення за інформацією, яка, на думку позивача, свідчить про протиправність їх прийняття, лише у 2023 році.
Колегія суддів наголошує, що спірні правовідносини виникли у 2019 році, а тому, прокурор не може зволікати із поданням позову щодо цих правовідносин з моменту з`ясування, на його думку, порушень інтересів держави.  
Такі висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 23 серпня 2023 року по справі № 380/7024/22, від 13 лютого 2024 року по справі № 340/3868/23, від 16 травня 2024 року у справі № 460/12886/23, від 25 червня 2024 року у справі № 420/25855/23, від 09.12.2024 у справі № 320/5641/24, від 25.02.2025 у справі № 160/4460/24.
Колегія суддів зазначає, що дата отримання (21.12.2023) прокурором інформації, не змінює моменту, з якого прокурор знав або повинен був дізнатися про наявність порушених інтересів держави, а лише свідчить про час, коли він почав вчиняти активні дії з реалізації своїх повноважень щодо звернення до суду з позовом в інтересах держави, і ця подія не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в спірних правовідносинах.
Наведене вище узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 23.08.2023 у справі № 380/7024/22 та від 21.09.2023 у справі №380/7550/22.
Посилання в апеляційній скарзі на неправильне розуміння судом приписів частини 1, 2 статті 222 КПК України щодо недопустимості розголошення відомостей досудового розслідування є необґрунтованими, зважаючи на те, що пунктом 12 наказу Офісу Генерального прокурора від 21.08.2020 № 389 "Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді" (у редакції до 22.06.2023) регламентовано, що керівникам самостійних структурних підрозділів прокуратур усіх рівнів, зокрема тим, які здійснюють нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування та дізнання, у тому числі у формі процесуального керівництва ним, за наявності підстав для захисту інтересів держави поза межами кримінального провадження шляхом підготовки та звернення до суду з позовом, заявою, вступу у справу, оскарження рішення невідкладно за погодженням із першим заступником або заступником Генерального прокурора, в обласних прокуратурах - з першим заступником або заступником керівника цієї прокуратури передавати до підрозділів представництва або інших підрозділів згідно з їхньою компетенцією відповідні матеріали з мотивованим висновком щодо необхідності застосування представницьких повноважень разом з документами, оформленими та засвідченими відповідно до вимог законодавства, що подаються до суду як докази.
Отже, посилання прокурора на дату (21.12.2023), коли ознайомлено з матеріалами кримінального провадження документи та отримано дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42023000000000708, не можуть вважатися поважною підставою щодо поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, оскільки вказане не припиняє (не перериває) строків, встановлених щодо звернення із позовом до суду, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ці дати не пов`язуються з початком перебігу строку звернення до суду у випадку, коли законом встановлений строк для вчинення особою активних дій.
Стосовно аргументів прокурора про те, що у цьому спорі має місце триваюче правопорушення, з огляду на те, що спеціальний дозвіл на користування надрами є чинним і до теперішнього часу, суд зазначає, що таке твердження суперечить змісту оскаржуваних дій відповідача, які полягають в ухвалені оскаржуваних рішень, що є предметом спору у цій справі. У свою чергу, за загальним правилом, початок перебігу строку оскарження індивідуально-правового акта розпочинається з дня прийняття такого акта, а не протягом дії індивідуально-правового акта.
У свою чергу, у своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.
Водночас, навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.
Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання позовної заяви, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000, пункт 33).
Згідно п. 8 ч.1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
З огляду на вказане у сукупності, оскільки позивачем було пропущено строк звернення до адміністративного суду із даним адміністративним позовом, при цьому, вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду є неповажними, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.
Інші доводи апеляційної скарги та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 238, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури - залишити без задоволення.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 01.10.2025.

Головуючий суддя:                                                                 Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                  Є.О.Сорочко

                                                                                                     А.Ю.Коротких