ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року	Львів	Справа № 460/9286/25 пров. № А/857/26941/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Гінди О.М., Ніколіна В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Храпійчука В.О. на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року про повернення позовної заяви у справі № 460/9286/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1  до Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних сил України), військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинення певних дій,-
головуючий суддя першої інстанції – Комшелюк Т.О., місце ухвалення – м. Рівне, дата складання повного тексту – 11.06.2025
В С Т А Н О В И В :
Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат  Храпійчук В.О. (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних сил України), Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних сил України) щодо незвільнення позивача за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років; 2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 за підпунктом «г» пункту 2 частини статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років; 3) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виключити молодшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини; 4) визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.01.2025 №9 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.01.2025 №9 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 - повернуто позивачу.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Храпійчук В.О. подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, прийнята з порушенням норм процесуального  права та невірним встановленням обставин  у справі.
Суть доводів апелянта зводиться до того, що висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не зазначено жодних об`єктивно непереборних обставин, що перешкоджали вчасному зверненню з адміністративним позовом не відповідає фактичним обставинам справи з огляду на подану позивачем заяву на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без розгляду.
Також позивач вказав, що на даний час перебуває на сході України, де ведуться бойові дії.
З урахуванням наведеного просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідач правом подання відзиву не скористався.
          Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
          Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ухвалою суду від 29.05.2025 позовну заяву залишено без руху з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом в частині вимог щодо оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.01.2025 №9 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .
10.06.2025 представником позивача до суду подано заяву про поновлення строку звернення до суду.
Суд першої інстанції позовну заяву у вказаній вище частині позову повернув з тих підстав, що належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду із зазначеними позовними вимогам позивачем не подано.
          Апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції невірними з огляду на наступне.
          Згідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
          Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.
          У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.
          Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.
          Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Строки звернення до суду визначені статтею 122 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Норми КАС України передбачають можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.
Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Судом встановлено та з матеріалів справи, зокрема із позовної заяви та заяви про поновлення  строку звернення до суду, поданої до суду першої інстанції слідує, що   ОСОБА_1 звертає увагу суду на ту обставину, що він не отримував відповіді на поданий ним рапорт від відповідача-1 та не був ознайомлений з висновком щодо його розгляду під розписку ні відповідачем-1, ні відповідачем-2. З висновком про його розгляд він ознайомився у військовій частині НОМЕР_2 по місцю проходження військової служби 28 квітня 2025 року по своїй ініціативі, коли стало відомо від працівників штабу відповідача-2 про надходження з в/ч НОМЕР_1 вказаних матеріалів, тому строк на оскарження цього висновку (рішення відповідача-1) починається з 29 квітня 2025 року. Під час ознайомлення позивачем були зроблені фотокопії матеріалів до його рапорту.
Також позивач вказував, що не отримав відповіді на адвокатський запит до в/ч НОМЕР_1 щодо розгляду його рапорту ні він, ні його представник - адвокат Храпійчук В.О., хоча згідно даних АТ "Укрпошта" відповідач-1 отримав запит ще 07.04.2025 р. 
Крім цього позивач зауважив, що  він призваний до лав Збройних Сил України за мобілізацією і проходить службу у військовій частині НОМЕР_3 та має військове звання молодшого лейтенанта медичної служби як офіцер резерву 108 запасної роти НОМЕР_4 окремої механізованої бригади оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України з 09.01.2025 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.01.2025 №9), штат №57/022-01, 3027917179.
15.01.2025 він подав рапорт командиру військової частини НОМЕР_3 про звільнення його з військової частини на підставі пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", згідно якого під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин.
Підставою для такого звільнення була вказана в рапорті необхідність здійснювати постійний догляд за дитиною-інвалідом у відповідності до абзацу 7 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Враховуючи вказані вище обставини, позивач вказує, що йому стало відомо про порушення свого законного права, а саме про відмову у задоволенні його рапорту про звільнення із ЗСУ по сімейних обставинах лише 28 квітня 2025 року. Офіційно його ніхто з представників відповідачів про результат розгляду рапорту не повідомляв, в тому числі під розписку. 
З огляду на наведене, позивач зазначає, що  він пропустив строк, передбачений ч.5 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду з поважних причин, а тому просив його поновити.
Апеляційний суд зауважує, що вказаним у заяві поясненням позивача щодо пропуску строку звернення до суду, суд першої інстанції оцінки не надав та не перевірив, обмежившись висновком про те, що  позивачем не зазначено жодних об`єктивно непереборних обставин, що перешкоджали вчасному зверненню з адміністративним позовом.
Також поза увагою суду першої інстанції залишилась  вимога суду щодо неподання позивачем оскаржуваного наказу № 9 від 09.01.2025, яким його зараховано до в/ч НОМЕР_2 .
Водночас на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 29.05.2025 про залишення позовної заяви без руху, позивач вказав, що на даний час перебуває на сході України, де ведуться бойові дії, а тому він позбавлений можливості отримати його самостійно.
Апеляційний суд вважає такі доводи ОСОБА_1 обґрунтованими, та окрім цього зауважує, що суд першої інстанції не позбавлений можливості витребувати оскаржуваний наказ у відповідача- 2.
Наведені вище обставини судом першої інстанції  не досліджувались,  тому висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви на підставі пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України є невірними.
Враховуючи зазначене вище, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, а тому є підстави вважати, що висновок суду про повернення позовної заяви в частині позовних вимог  є передчасним.
Відповідно до ст. 320 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.
Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, оскільки винесена з порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи.
          Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Храпійчука В.О. – задовольнити.
Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року про повернення позовної заяви у справі № 460/9286/25 скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Ніколін