ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 683/1315/25
Провадження № 22-ц/820/2011/25
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,
секретар судового засідання Дубова М.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 683/1315/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 липня 2025 року у складі судді Андрощука Є.М. у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області та ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту щоденного виховання та утримання особи до повноліття.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд
в с т а н о в и в:
В травні 2025 року ОСОБА_1 , звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт здійснення нею щоденного виховання та утримання з чотирьохмісячного віку від народження і до його повноліття як свого рідного сина – рідного онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в Харківській області, захищаючи свободу і незалежність держави Україна.
В обґрунтування поданої заяви посилалася на те, що її донька ОСОБА_3 в 2010 році була позбавлена батьківських прав відносно свого малолітнього сина – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому вона самостійно утримувала та виховувала його, як рідного сина і свого онука.
ІНФОРМАЦІЯ_3 онук, будучи військовослужбовцем ЗС України, загинув в Харківській області, захищаючи свободу і незалежність держави Україна. Заявниця посилалася, що встановлення вищевказаного факту їй необхідно для отримання права на отримання одноразової грошової допомоги члена сім`ї військовослужбовця, загиблого в період дії воєнного стану.
Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 липня 2025 року заяву задоволено частково, встановлено факт перебування на утриманні ОСОБА_1 з чотирьохмісячного віку та до повноліття ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , у задоволенні решти заяви відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених вимог, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вважає його незаконним, тому просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове судове рішення, яким встановити факт здійснення нею щоденного виховання онука ОСОБА_2 . 
Апелянтка посилається на ті ж обставини що і позовній заяві, стверджує що замінила своєму онукові і матір і батька, виховувала ОСОБА_4 як свого рідного сина, тому вважає що висновок суду першої інстанції, що «Виховання це процес заохочення та підтримки фізичного емоційного соціального та інтелектуального розвитку дитини від народження до дорослості» не відносить до юридичної оцінки судом, а отже судом не може бути встановлено вищезазначений факт є хибним і таким, що суперечить положенням ст. 315 ЦПК України.
Рішення суду в частині задоволенні заяви щодо утримання ОСОБА_1 з чотирьохмісячного віку та до повноліття ОСОБА_2 , в апеляційному порядку оскаржено не було та відповідно до норм ст. 367 в апеляційному порядку не переглядається.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_2 , матір`ю якого є ОСОБА_3 .
Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07.12.2010 у справі № 2-6249/10, яке набрало законної сили 20.12.2010 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Рішення виконкому Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області № 537 від 30.12.2010 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.
Згідно рішення виконкому Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №11 від 13.01.2011 призначено ОСОБА_1 піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою АДРЕСА_1 .
Як вбачається зі сповіщення сім`ї № 1/62 від 03.01.2025 ІНФОРМАЦІЯ_7 повідомив ОСОБА_1 про загибель її онука - солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_8 в Харківській області під час захисту територіальної цілісності та державного суверенітету України.
Звертаючись до суду з заявою ОСОБА_1 просила встановити факт здійснення нею щоденного виховання та утримання з чотирьохмісячного віку від народження і до його повноліття як свого рідного сина – рідного онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в Харківській області, захищаючи свободу і незалежність держави Україна.
Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Тлумачення частини першої статті 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.
Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Спірні правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення регулюються Главою 6 Розділу IV ЦПК України.
Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.
Аналіз положень статті 315 ЦПК України свідчить про те, що відповідний факту, що має юридичне значення, встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, тобто від встановлення цих фактів залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо.
Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа вказує мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування.
Отже справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Звертаючись до суду з заявою заявник в заяві вказала, що встановлення факту щоденного виховання і утримання з чотирьохмісячного віку від народження і до його повноліття як свого рідного сина – рідного онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 їй потрібно для подачі документів для отримання певної допомоги від держави.
Розглядаючи подану заяву, суд першої інстанції прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню частково та встановлено факт перебування на утриманні ОСОБА_1 з чотирьохмісячного віку та до повноліття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в частині встановлення факту здійснення ОСОБА_1 щоденного виховання з чотирьохмісячного віку та до повноліття як свого сина - рідного онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовив.
З такими висновками суду щодо відмови відповідних вимог заяви погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки заявником не доведено виникнення, зміни або припинення певних особистих чи майнових прав заявника ОСОБА_1 як бабусі загиблого ОСОБА_5 від встановлення факту щоденного виховання онука.
В матеріалах справи відсутні докази про отримання заявником відмови у наданні їй певної допомоги від Держави Україна, внаслідок загибелі онука, на що вона посилається в заяві як на мету встановлення факту.
Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а фактично зводяться до обґрунтувань апеляційної скарги тими ж обставинами, що і у позовній заяві, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду, яким надана належна правова оцінка судом першої та апеляційної інстанцій.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 374, 375,382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 27 жовтня 2025 року. 

Судді А.М. Костенко
Р.С. Гринчук
Т.В. Спірідонова