ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 листопада 2025 року
м. Київ
справа № 502/1558/17
провадження № 51-1241 км 25
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                   ОСОБА_4 ,
прокурора                                        ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції
захисника                                                 ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, та захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Кілійського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 січня 2025 року у об`єднаних кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за № 12017160310000303 та 
№ 12021162150000310, за обвинуваченням 
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, раніше судимого, востаннє 04.10.2022 вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Зміст судових рішень та встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Кілійського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2023 року ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі:
- за ч. 2 ст. 185 КК України на строк 3 роки;
- за ч. 3 ст. 185 КК України на строк 5 років;
- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань за вироком Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2015 та даним вироком, ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
На підставі ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складення покарання, призначеного вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.10.2022, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання за даним вироком час тримання під вартою з 21.06.2018 по 19.08.2018, з 12.03.2019 по 08.05.2019, з 11.11.2019 по 28.02.2021 та з 04.04.2021 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку день за день.
Цим ж вироком ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, призначених за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.08.2022 та даним вироком, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання час тримання під вартою з 04.04.2021 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку день за день. 
До набрання вироком законної сили ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишено у слідчому ізоляторі.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 січня 2025 року вирок місцевого суду щодо  ОСОБА_7  в частині визнання його винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами від 03.10.2017, 25.04.2018, 26.04.2018, 30.04.2018, 02.05.2018, 08.05.2018 та 11.06.2018 скасовано, кримінальне провадження за даними епізодами щодо ОСОБА_7 закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 3886-IX.
Вказаний вирокщодо ОСОБА_7  в частині визнання його винуватим за ч. 3 
ст. 185 КК України за епізодами від 25.04.2017 - 02.05.2017 та 03.05.2017-06.05.2017 та відносно ОСОБА_8 і ОСОБА_7 в частині визнання їх винуватими за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом від 04.04.2021 змінено, перекваліфіковано дії: ОСОБА_7 із ч. 3 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України, ОСОБА_8 з ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст.162 КК України.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження за даними епізодами щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням осіб від кримінальної відповідальності.
Постановлено вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.08.2022, яким ОСОБА_9 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяця, виконувати самостійно.
В іншій частині вирок залишено без змін.
Крім того, ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 січня 2025 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , вирок Кілійського районного суду Одеської області від 12.10.2023 щодо ОСОБА_7 в частині визнання його винним за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 25.04.2018 року скасовано, звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за даним епізодом закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. 
Судові рішення щодо  ОСОБА_9 в касаційному порядку не оскаржуються.
За обставин, викладених у вироку,   ОСОБА_7  визнано винуватим у тому, що:
- в період часу з 25.04.2017 по 02.05.2017, він діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом віджимання металопластикового вікна, проник у приміщення квартири АДРЕСА_2 , де викрав чуже майно на загальну суму 734,75 грн, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму;
- у період часу з 03 по 06 травня 2017 року, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом віджимання металопластикового вікна проник у приміщення квартири АДРЕСА_3 , де викрав чуже майно на загальну суму 986,97 грн, чим спричинив потерпілій 
ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму;
- 03.10.2017, в період часу з 13 год 11 хв. по 13 год 15 хв., знаходячись в магазині «АТБ», який розташований за адресою: Одеська область, м. Кілія, 
вул. Гагаріна, 98-А, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, викрав чуже майно на загальну суму 687,90 грн, чим спричинив ТОВ «АТБ-маркет» матеріальну шкоду на вказану суму; 
- 25.04.2018, в період часу з 01 год до 01 год 30 хв., діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок здійснив крадіжкубагатожильного мідного електричного кабелю марки «ПВЗ 1х16» з електричних щитків з 1-го, 2-го, 3-го та 4-го поверхів під`їзду № 1 та з 1-го, 2-го, 3-го,
 4-го та 5-го поверхів під`їздів № 2-4 будинку № 36 по вул. Вилківській в м. Кілія Одеської області, загальною довжиною 100 м, чим спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на суму 4 400 грн; 
- 25.04.2018, приблизно о 02 год, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок здійснив крадіжку багатожильного мідного електричного кабелю марки «ПВЗ 1х10» з електричних щитків з 1-го та 
2-го поверхів під`їзду № 4 в будинку № 95-А по вул. Торгова в м. Кілія Одеської області, загальною довжиною 30 м, чим спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на суму 750 грн;
- 25.04.2018, приблизно о 03 год, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок здійснив крадіжку багатожильного мідного електричного кабелю марки «ПВЗ 1х10» з електричних щитків з 1-го та 
2-го поверхів під`їздів № 1-4 будинку № 1-а по вул. Перемоги в м. Кілія Одеської області, загальною довжиною 64 м, чим спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на суму 1 600 грн.
- 26.04.2018, приблизно о 01 год, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок здійснив крадіжку багатожильного мідного електричного кабелю марки «ПВЗ 1х10» з електричних щитків з 1-го та 
2-го поверхів під`їздів № 2, 4 будинку № 22 та з електричних щитків з 1-го та 2-го поверхів під`їздів № 1, 2 будинку № 24 по вул. Б. Хмельницького в м. Кілія Одеської області, загальною довжиною 60 м, чим спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на суму 1 500 гривень;
- 30.04.2018, приблизно о 01 год, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок здійснив крадіжку багатожильного мідного електричного кабелю марки «ПВЗ 1х10» з електричних щитків з 1-го та 
2-го поверхів корпуса № 2 будинку № 1 повул. Вилківській в м. Кілія Одеської області, загальною довжиною 64 м, чим спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на суму 1 600 грн;
- 30.04.2018, приблизно о 02 год, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок здійснив крадіжку багатожильного мідного електричного кабелю марки «ПВЗ 1х10» з електричних щитків з 1-го та 
2-го поверхів під`їздів № 3-6 будинку № 4 по вул. Вилківській в м. Кілія Одеської області, загальною довжиною 20 м, чим спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на суму 1 000 грн;
- 02.05.2018, приблизно о 01 год, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок здійснив крадіжку багатожильного мідного електричного кабелю марки «ПВЗ 1х10» з електричних щитків з 1-го, 2-го поверхів під`їздів № 3-4 будинку № 13 по вул. Кубишкіна в м. Кілія Одеської області, загальною довжиною 55 м, чим спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на суму 1 375 грн;
- 08.05.2018, приблизно о 01 год, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок здійснив крадіжку багатожильного мідного електричного кабелю марки «ПВЗ 1х10» з електричних щитків з 1-го та 
2-го поверхів під`їздів № 1, 3-4 будинку АДРЕСА_4 , загальною довжиною 20 м, чим спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на суму 500 грн;
- 11.06.2018, приблизно о 01 год, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок здійснив крадіжку багатожильного мідного електричного кабелю марки «ПВЗ 1х16» з електричних щитків з 1-го поверху корпуса № 2 будинка АДРЕСА_5 , загальною довжиною 35 м, чим самим спричинив матеріальну шкоду КП «Житловий сервіс» на суму 915,25 грн;
- 09.10.2019, приблизно о 08 год 30 хв., діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, проник на територію подвір`я будинку 
АДРЕСА_6 , де виявивши незачинене вікно, проник всередину будинку, з якого викрав чуже майно на загальну суму 6 416,66 грн, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму.
- 04.04.2021, приблизно об 11 год, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з  ОСОБА_8 , проникли на територію подвір`я будинку АДРЕСА_7 , після чого за допомогою металевої фомки та викрутки проникли в середину будинку, де попередньо підшукавши та підготувавши майно, яке мали намір викрасти, вийшли з будинку та підійшли до господарського приміщення, розташованого також на території вказаного домоволодіння. За допомогою металевої фомки та викрутки проникли в середину вказаного приміщення, звідки намагались викрасти майно на загальну суму 2 131,41 грн, що належить потерпілому ОСОБА_13 , але були затримані на місці вчинення злочину працівниками поліції.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційних скаргах: 
захисник  ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого через суворість, просить змінити оскаржувані судові рішення та призначити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом від 09.10.2019  покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, визначивши на підставіч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 5 місяців. 
На думку захисника, апеляційним судом в оскаржуваній ухвалі неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки 
ОСОБА_7 безпідставно призначено покарання на підставі ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України.
Стверджує, що призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд належним чином не врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу засудженого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та визнання провини. 
Крім того, вказує, що положеннями ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону 
№ 838-VIIІ) передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі у межах того самого кримінального провадження, у межах якого було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а тому у строк відбуття покарання ОСОБА_7 необхідно зарахувати строк його попереднього ув`язнення - періоди часу починаючи з 21.06.2018 по день набрання вироком законної сили виходячи із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі;
прокурор, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить оскаржувані судові рішення змінити, виключити із судових рішень посилання на застосування при призначенні ОСОБА_7 покарання на ч. 1 ст. 71 КК України, вважати його засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі 
ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Обґрунтовуючи свої вимоги стверджує, що під час іспитового строку, визначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2015, ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України (епізоди від 25.04.2017 - 02.05.2017 та 03.05.2017 - 06.05.2017), які у подальшому у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 3886-ІХ апеляційним судом перекваліфіковано на ч. 1 ст. 162 КК України та його звільнено від кримінальної відповідальності за цією статтею на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, тому відпали підстави для застосування при призначенні покарання положень ст. 71 КК України. 
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні захисник ОСОБА_6  підтримала доводи своєї касаційної скарги та просила частково задовольнити касаційну скаргу прокурора.
Прокурор вважала, що касаційні скарги підлягають до часткового задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені у касаційних скаргах, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_7   у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій у касаційних скаргах не оспорюються.
Разом з тим, доводи про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 71 КК України, є слушними.
Так, згідно з ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановления вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
У висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 06.12.2021 (справа № 243/7758/20, провадження № 51-113 кмо21), зазначено, що для застосування закріплених у ч. 1 ст. 71 КК України правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначає сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності:
- перша стосується моменту вчинення нового кримінального правопорушення засудженим - після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання за попереднім вироком;
- друга - наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком.
Відсутність хоча б однієї з указаних умов виключає можливість застосування положень ч. 1 ст. 71 КК України під час вирішення питання про призначення покарання за новим вироком.
Вказаних вимог закону апеляційний суд, переглядаючи вирок Кілійського районного суду Одеської області від 12.10.2023, не дотримався, що потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність у виді застосування закону, який не підлягав застосуванню, а саме положень ст. 71 КК України.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час іспитового строку, визначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2015, ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України (епізоди від 25.04.2017 - 02.05.2017 та 03.05.2017 - 06.05.2017).
У зв`язку з декриміналізацією, відповідно до Закону України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», апеляційним судом кримінальні правопорушення за вказаними епізодами обґрунтовано перекваліфіковано на ч. 1 ст. 162 КК України та звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за цією статтею на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження в цій частині закрито.
З урахуванням викладеноговідпали підстави для застосування положень ст. 71 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання.
Водночас слід зазначити, що вироком Кілійського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2023 року ОСОБА_7 було визнано винуватим та засуджено за 14 епізодами крадіжок.
За наслідками перегляду вказаного вироку суд апеляційної інстанції дійшов висновку про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, за епізодами від 03.10.2017, 25.04.2018 (2 епізоди), 26.04.2018, 30.04.2018 (2 епізоди), 02.05.2018, 08.05.2018 та 11.06.2018 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, а також про перекваліфікацію із ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами від 25.04.2017 - 02.05.2017, 03.05.2017-06.05.2017 року та з ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом від 04.04.2021 на ч. 1 ст. 162 КК України зі звільненням від кримінальної відповідальності відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Крім цього, ухвалою від 17 січня 2025 року апеляційний суд вирок Кілійського районного суду Одеської області від 12.10.2023 щодо ОСОБА_7 в частині визнання його винним за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 25.04.2018 скасовано та звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за даним епізодом закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. 
Таким чином, вказаний суд закрив кримінальне провадження щодо 
 ОСОБА_7 по 13 епізодам кримінальних правопорушень, крім вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, по епізоду від 09.10.2019, яке було вчинено до його засудження за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.10.2022.
З урахуванням зазначеного у цьому кримінальному провадженні також відсутні правові підстави для застосування положень ч. 1 ст. 70 КК України.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції вирок місцевого суду в частині призначення ОСОБА_7 покарання на підставі ч. 1 ст. 70 та ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України залишив без змін, що потягнуло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне виключити із оскаржених судових рішень посилання на призначення ОСОБА_7 покарання на підставі положень ч. 1 ст. 70 та ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України та призначити 
 ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України по епізоду від 09.10.2019 покарання в межах санкції вказаної норми кримінального закону.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених статтями 50, 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого.
Призначаючи покарання за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом від 09.10.2019, колегія суддів враховує, що вказане кримінальне правопорушення є тяжким умисним злочином проти власності, зважає на соціальну характеристику ОСОБА_7 , зокрема, що він раніше неодноразово судимий, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та явне небажання вести законослухняний спосіб життя. Крім того, Суд бере до уваги відсутність обставин, які пом`якшують покарання. 
Зі змісту оскарженого вироку вбачається, що ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав частково та відмовився від надання показань на підставі ст. 63 Конституції України.
За таких обставин, касаційний суд вважає неспроможними твердження захисника про щире каяття та визнання провини ОСОБА_7 , а також активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. 
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне призначити 
ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом від 09.10.2019 у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців та з урахуванням вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.10.2022 призначити йому остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк6 років 3 місяці.
Доводи касаційної скарги захисника щодо необхідності зарахування ОСОБА_7 строку його попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, є аналогічними доводам апеляційних скарг сторони захисту, які були перевірені апеляційним судом та обґрунтовано визнані неспроможними.
Так, суд апеляційної інстанції на їх спростування зазначив, що Законом України № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року (далі - Закон України № 838-VIII), який набрав чинності 24 грудня 2015 року, внесені зміни до ч. 5 ст. 72 КК України та передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. 
21 червня 2017 року набрав чинності Закон України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», яким ч. 5 
ст. 72 КК України викладено в новій редакції, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 03.05.2017 за № 12017160310000303, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно нього не обирався.
Проте, ухвалою слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 21 червня 2018 року у кримінальному провадженні № 12018160310000242, внесеному до ЄРДР 04.05.2018, ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 04 травня 2022 року кримінальне провадження № 12017160310000303 (справа № 502/1558/17) було об`єднане в одне провадження із кримінальним провадженням 
№ 12018160310000242 (справа № 502/1469/18). 
Таким чином, запобіжний захід у виді тримання під вартою був застосований щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 04.05.2018за № 12018160310000242, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який був вчинений 25.04.2018, тобто після набрання чинності Законом України № 2046-VIII, тому доводи касаційної скарги сторони захисту в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону.
З урахуванням викладеного оскаржувані судові рішення щодо ОСОБА_7   підлягають зміні на підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, а касаційні скарги - частковому задоволенню.
Керуючись  статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, та захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Кілійського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 січня 2025 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Виключити із вказаних судових рішень посилання на призначення ОСОБА_7 покарання на підставі положень ч. 1 ст. 70 та ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України.
Призначити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом від 09.10.2019  покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком тавироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.10.2022, призначити  ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 
3 місяці.
В іншій частині судові рішення залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                   ОСОБА_3