ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 650/340/24                                Головуючий в І інстанції: Хомик І.І.
Номер провадження: 22-ц/819/880/25                                                Доповідач: Базіль Л.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року                                                                                                м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді (судді-доповідача):         Базіль Л.В.
суддів:                                         Бездрабко В.О., Радченка С.В.,
секретар судового засідання:                 Андреєва В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 16 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Хомик І.І. у справі №650/340/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Югтранзитсервіс-Агроподукт» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати за землю,-

встановив:
Короткий зміст позовних вимог.
У січні 2024 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Коренко Т.В., звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Югтранзитсервіс-Агроподукт» про розірвання договору оренди земельної ділянки, витребування земельної ділянки, стягнення заборгованості з орендної плати та стягнення судових витрат.
В обґрунтування позову зазначила, що 30.06.2010 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» укладено договір оренди землі за №4АА002358-041071600031, до якого в подальшому сторони уклали додаткову угоду №1800065 від 28.12.2017. За умовами цієї угоди, позивач передала ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» у користування строком до 31 грудня 2030 року належну їй на праві власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 12,4995 га, розташовану на території Чарівненської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, зі сплатою орендної плати, розмір якої є 10,06 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становить 43 513,24 грн за повний рік оренди і вноситься в грошовій формі, внесення якої здійснюється у строк до 31 грудня кожного року.
Відповідач договірні зобов`язання не виконує, у визначені договором строки орендну плату за 2021, 2022,2023 роки не сплачував, загальна сума боргу становить 130 539,72 грн.
Позивач зверталась із письмовою претензією до відповідача про здійснення виплати орендної плати згідно вище вказаного договору та додаткової угоди до нього. Однак претензія була проігнорована відповідачем. Тому позивачка змушена звертатись до суду за захистом свого порушеного права.
З урахуванням викладеного просила суд:
- розірвати договір оренди землі від 30.06.2010 року за № 4АА002358-041071600031, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агроподукт», а також всі додаткові угоди до договору, повернути ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером 6520984800:06:003:0003, площею 12.50 га, що розташована на території Чарівненської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області та скасувати державну реєстрацію іншого речового права № запису 11430870 від 29.09.2015 р.; 
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 суму заборгованості по сплаті орендної плати у розмірі 130 539,72 грн;
- судові витрати покласти на відповідача в сумі 3633,60 грн. судового збору, та витрати на правову допомогу адвоката 10 000 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 16 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Розірвано Договір оренди землі від 30.06.2010 року за № 4АА002358-041071600031, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агроподукт», а також додаткову угоду до Договору оренди землі № 1800065 від 22.12.2017 року укладену між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ».
Повернуто ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером 6520984800:06:003:0003, площею 12.50 га, що розташована на території Чарівненської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області та скасовано державну реєстрацію іншого речового права № запису 11430870 від 29.09.2015 року.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 суму заборгованості по сплаті за орендну плату землі у розмірі 130539,72 грн, витрати на судовий збір в розмірі 3633,60 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Узагальнюючи доводи апеляційної скарги та вимоги скарги.
В апеляційній скарзі представник ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», вважаючи рішення суду першої інстанції необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», є орендарем земельної ділянки з кадастровим номером 6520984800:06:003:0003, площею 12,50 га на підставі договору оренди землі від 30.06.2010 року за № 4АА002358-041071600031 і додаткової угоди № 1800065 від 28.12.2017 р.
Земельна ділянка розташована на території Чарівненської сільської ради Бериславського району (раніше Великоолександрівського району) Херсонської області.
Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, Борозенська селищна територіальна громада, до якої належить Чарівненська сільська рада, була тимчасово окупованою російською федерацією з 10.03.2022 року по 09.11.2022 року.
В подальшому, Борозенська сільська територіальна громада була територією активних бойових дій.
Внаслідок збройної агресії російської федерації та тимчасової окупації товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» було позбавлене можливості здійснювати свою господарську діяльність у повному обсязі та використовувати орендовану земельну ділянку. 
Майно підприємства було знищено та розграбоване, що унеможливлювало здійснювати діяльність. Факт неможливості здійснення діяльності та знищення майна підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо реєстрації кримінального провадження № 42022232090000075 від 12.04.2022 року
Крім цього, ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» в обґрунтування своїх заперечень звернув увагу на особливості оподаткування плати за землю в період воєнного стану, що є наслідком обставин непереборної сили.
Так, Борозенською сільською радою надано пільги ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» щодо сплати податків та зборів, що сплачуються згідно ПК України на період з 09.11.2022 р. по 31.12.2022 р. на земельні ділянки відповідно до Розпорядження № 238 від 21.11.2023 р., на період з 01.01.2023 р. по 31.12.2023 р. на земельні ділянки відповідно до Розпорядження №239 від 21.11.2023 р
Відповідно до листа Головного управління ДСНС України у Херсонській області №66 03-2942/66 16/3 від 11.06.2025 року, земельна ділянка, яка є предметом договору оренди землі, щодо якого подано позов, є потенційно забрудненою вибухонебезпечними предметами. Крім того, Головне управління ДСНС України у Херсонській області не може гарантувати безпеку при проведенні польових робіт на даних територіях у зв`язку із щоденними обстрілами з боку російської федерації. 
Наведене свідчить про об`єктивну неможливість використання відповідачем орендованої земельної ділянки за цільовим призначенням через наслідки збройної агресії та дії обставин непереборної сили, що унеможливлює виконання зобов`язань за договором оренди землі.
Докази на підтвердження вказаних обставин не було надано до суду першої інстанції, у зв`язку з тим, що товариство не відновило господарську діяльність після вторгнення рф, штат працівників відсутній у тому рахунку відсутній юрист на підприємстві, що за думкою апелянта є винятковим випадком для прийняття судом апеляційної інстанції доданих до скарги доказів.
Аргументи інших учасників справи.
Відзив у строки встановлені судом не надходив.
Заяви, клопотання до суду апеляційної інстанції.
23 вересня 2025 року від ТОВ «ЮТСАГРОПРОДУКТ», надійшло клопотання, сформоване в системі «Електронний суд», про зупинення провадження у справі з підстав, визначених п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України у зв`язку з переглядом Верховним Судом судового рішення в іншій справі з ідентичними правовідносинами.
Проаналізувавши положення п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України, перевіривши матеріали клопотання, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав, передбачених законом для зупинення провадження у даній справі.
Так, відповідно до п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: перегляду судового рішення у подібних правовідносинах ( у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. Тоді як, у даному випадку касаційне провадження у справі №650/3776/24, відкрито ухвалою Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 червня 2025 року, а відтак відсутні обставин, які дають право зупинити провадження у справі відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України.
Явка учасників справи.
Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Представник позивача, адвокат Коренко Т.В. подала заяву, в якій просить судове засідання провести без участі позивача та його представника, вказавши, що заперечують проти задоволення апеляційної скарги та заперечують проти клопотання про зупинення провадження у справі так як на те немає законних та обґрунтованих підстав.
Представник відповідача Журик А.Л. подав заяву, в якій просить розглянути справу без участі скаржника (ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ») та його представника у порядку письмового провадження, просить задовольнити клопотання про зупинення провадження та апеляційну скаргу.
Згідно ст.372 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на вказане апеляційний суд вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи на наявних матеріалах справи.
Позиція апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
У частині першій статті 15 та частині першій статті 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Судовим розглядом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.
ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6520984800:06:003:0003, площею 12.50 га, що розташована на території Чарівненської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯЕ №944002. 
28.12.2017 року між ОСОБА_1 та «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» укладено додаткову угоду № 1800065 до договору оренди землі від 30.06.2010 року за №4АА002358-041071600031.
Цією додатковою угодою визначено, що ОСОБА_1 передала, а ТОВ «ЮТС –АГРОПРОДУКТ» прийняло у користування строком до 31 грудня 2030 року належну ОСОБА_1 на праві власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 12,4995 га, розташовану на території Чарівненської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, зі сплатою орендної плати, розмір якої є 10,06 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становить 43 513,24 грн. за повний рік оренди і вноситься в грошовій формі, внесення якої здійснюється у строк до 31 грудня кожного року.
Платіжні документи, які б свідчили про виплату орендної плати в 2021, 2022, 2023 роки в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). 
Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, згідно зі статтями 13,15,21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивачку можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.
Виплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, систематичне невиконання якої є підставою для його розірвання.
Отже, сам факт систематичного порушення договору оренди землі щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зазначені висновки викладені у постановах Верховного Суду України, зокрема від 12 грудня 2012 року у справі №6-146цс12, від 28 вересня 2016 року у справі №6-977цс16, від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1449цс17 та в постановах Верховного Суду, зокрема від 02.05.2018 року у справі №925/549/17, Об`єднаної палати Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі №183/262/17 та інших, і відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України мають враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
У цій справі суд встановив, що належна позивачці на праві власності земельна ділянка розташована на території Чарівненської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області та перебуває в оренді відповідача на підставі договору оренди від 30.06.2010 року з урахуванням додаткової угоди до договору. За умовами укладеної додаткової угоди до договору оренди сторони погодили сплату орендної плати в строк до 31 грудня щорічно в розмірі 10,06 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки (432537,22 грн), що складає 43513,24 гривень за повний рік оренди.
Суд констатував, що відповідач зобов`язаний був нарахувати та сплатити орендну плату за 2021, 2022 та 2023 роки до 31 грудня кожного поточного року, однак цього не виконав. Загальна сума заборгованості становить 130539,72 грн без урахування податків та зборів.
Апелянт, відповідач ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», не оспорюючи факту невиплати орендної плати за 2021-2023 роки, суми боргу, посилається на те, що невиплата орендної плати сталася внаслідок непереборної сили, а саме військової агресії рф проти України, органами місцевого самоврядування навіть неодноразово розглядались питання й приймались рішення щодо податкових пільг товариству як орендареві через війну (бойові дії, окупаційні заходи, тощо), а тому на підставі положень ст. 617, ч.6 ст.762 ЦК України відповідач не може бути притягнутий до відповідальності, передбачену договором оренди чи законом.
Апеляційний суд частково погоджується з такими доводами апеляційної скарги з огляду на таке.
Відповідно до ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним.
Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).
Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.
Відповідно до ч.6 ст.762 ЦК України, положення якої застосовуються до відносин з оренди землі, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, оскільки має місце випадок та непереборна сила.
У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.
24 лютого 2022 року розпочалося повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено військовий стан, який триває дотепер.
Як слідує із Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року № 376, Борозенська сільська територіальна громада Бериславського району Херсонської області, до складу якої входить Чарівненська сільська рада, на території якої розташована спірна земельна ділянка, з 03.03.2022 року по 09.11.2022 року перебувала під тимчасовою окупацією, а з 09.11.2022 року належить до територій можливих бойових дій.
Вказана обставина не була належним чином оцінена судом першої інстанції, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про можливість орендаря користуватися спірною земельною ділянкою в 2022 році і наявність обов`язку щодо сплати орендної плати за вказаний період.
У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що порушення зобов`язання щодо сплати орендної плати позивачу за 2022 рік сталося внаслідок існування форс-мажорних обставин, бойових дій та тимчасової окупації Чарівненської сільської ради, на території якої розташована спірна земельна ділянка.
Враховуючи, що з 09.04.2022 року по 11.11.2022 рік Чарівненська сільська рада, на території якої розташована спірна земельна ділянка перебувала під тимчасовою окупацією рф і цей факт є загальновідомим фактом і не потребує доказування, а отже відповідач не міг користуватися землею (докази зворотного відсутні) з обставин, за які він не відповідає, колегія суддів дійшла висновку про те, що в силу ч.6 ст.762 ЦК України відповідач звільнений від обов`язку сплати орендної плати за вказаний період, а тому позовні вимоги про стягнення орендної плати в цій частині не підлягають задоволенню.
Разом з тим, районний суд по суті вирішення спору дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для дострокового розірвання договору оренди землі за вимогою позивача, підставно врахувавши прострочення відповідачем сплати орендної плати за 2021 та 2023 роки.
Погоджуючись з висновками суду першої інстанції по суті вирішення спору, апеляційний суд виходить з таких міркувань.
Вбачається, що, обґрунтовуючи свої заперечення щодо неможливості виплати орендної плати за 2023 рік, відповідач посилається на наявність обставин непереборної сили, за які він не відповідає, що унеможливлює розірвання договору оренди землі на підставі систематичної несплати орендної плати за цей період, а саме на не можливості використання орендованої земельної ділянки позивача через активні бойові дії та потенційне замінування спірної земельної ділянки, розкрадання та знищення майна товариства.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та долучені до неї матеріали щодо неможливості користування спірною земельною ділянкою у 2023 році за наявності обставин непереборної сили, на які посилається апелянт, колегія суддів дійшла висновку, що вони не спростовують висновку суду першої інстанції на його правильність не впливають.
Так, порушення кримінальної справи за заявою відповідача щодо викрадення майна підприємства не свідчить про те, що викрадене майно було єдиним майном та внаслідок його викрадення товариство немало можливості здійснювати господарську діяльність. Доказів того, що підприємство не мало можливості залучити необхідну техніку та обладнання, необхідного для обробки землі матеріали справи не містять, не надано таких доказів і під апеляційного перегляду справи.
Не можуть бути прийняті посилання скаржника на розпорядження Борозенської сільської ради від 21.11.2023 року № 238 та від 21.11.2023 року № 239 щодо надання товариству податкових пільг на 2022 та 2023 роки та розпорядження Херсонської обласної ради від 01.03.2023 року № 24, відповідно до якого ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» включено до переліку підприємств, які постраждали внаслідок непереборної сили, як на доказ, що підтверджує наявність обставин неможливості використання землі орендарем відповідно до ч.6 ст.762 ЦК України, оскільки вказані документи не містять висновку, що спірна земельна ділянка визнана забрудненою вибухонебезпечними предметами, та не свідчать про дійсний стан земельної ділянки. 
Таким чином, саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати за 2021, 2023 рік як підстава для розірвання орендних відносин, відповідачем, не спростована.
За розрахунками позивача, орендна плата за 2021 становить 43513,24 грн за 2023 рік - 43513,24 грн, яка розрахована у відповідності до умов договору оренди з урахуванням додаткової угоди до нього у розмірі 10,06 % від нормативно- грошової оцінки землі (432537,22), яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Зважаючи, що колегія суддів частково визнала прийнятними доводи апеляційної скарги, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виключити з мотивувальної частини рішення посилання на можливість використання відповідачем обєкту оренди у 2022 році, як обставину встановлену судом, а рішення суду в частині стягнення орендної плати змінити, зменшивши суму стягнення з 130539,72 грн до 87 026,48 грн.
В іншій частині судове рішення слід залишити без змін.
Щодо судових витрат.
Відповідно во вимог частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
В силу вимог частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у розмірі 3633,60 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн, за подання апеляційної скарги ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» сплатило 3019,92 грн судового збору.
Таким чином, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних вимог майнового характеру на 66,67 %, позивач має право на відшкодування витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,52 грн (3633,60 х 66,67%) та витрат на правничу допомогу в розмірі 6667,00 грн (10000,00 х 66,67%), а ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» в розмірі 1006,31 грн за рахунок позивача (3019,22 х 33,33%). 
Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, що належить стягнути з відповідача на користь позивача складає 9089,52 грн (2422,52 + 6667,00-1006,31).
Повний текст постанови складено 10.10.2025 р.
Керуючись статтями 374,376,381-384 ЦПК України, суд

ухвалив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» задовольнити частково.
Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 16 квітня 2025 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 заборгованості з орендної плати за землю змінити, зменшивши суму, яка підлягає стягненню, з 130539,72 грн до 87026,48 грн.
Виключити з мотивувальної частини рішення посилання суду на можливість використання відповідачем об`єкту оренди у 2022 році.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Здійснити перерозподіл судових витрат.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 різницю в судових витратах в сумі 8083,21 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча                         Л.В. Базіль

Судді:                         В.О. Бездрабко

                       С.В. Радченко