П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
———————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 вересня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/19753/25	

Категорія:105000000                                                                          Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.
                                                                                                 Місце ухвалення: м. Одеса
                                                                                                Дата складання повного тексту:24.07.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
 – Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2025 року Головне управління Пенсійного фонду (далі – ГУПФ) України в Одеській області звернулося до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі – ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ ВП №77567756 від 10 червня 2025 року про накладення штрафу в розмірі 5 100 грн.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що станом квітень 2025 року в автоматизованій базі даних Пенсійного фонду України обліковується 802,9 тис. рішень суду, на виконання яких за рахунок коштів державного бюджету належить виплатити 81,2 млрд грн. Відтак, з огляду на те, що ГУПФ України в Одеській області включено нараховані суми пенсії до реєстру судових рішень та поставлено у відповідну чергу на безпосередню виплату пенсії (станом на 20 червня 2025 року за №263167), необхідно дійти висновку, що невиконання судового рішення щодо не виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин . Надалі у зв`язку із винесенням старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області 19 березня 2025 року постанови про відкриття виконавчого провадження №77567756 за виконавчим листом №420/10512/24, виданого 14 березня 2025 року, ГУПФ України в Одеській області листом від 24 березня 2025 року №1500-0405-5/66692 повідомило про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року у справі №420/10512/24 з доданими до нього копіями відповідних документів. Проте, незважаючи на виконання судового рішення ГУПФ України в Одеській області в межах покладених повноважень, старшим державним виконавцем винесено постанову від 05 червня 2025 року про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн.
Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року у задоволені позову ГУПФ України в Одеській області до ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 , про визнання протиправними та скасування постанови – відмовлено.
В апеляційній скарзі ГУПФ України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що ним включено нараховані суми пенсії до реєстру судових рішень та поставлено у відповідну чергу на безпосередню виплату пенсії, необхідно дійти висновку, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року іншими учасниками справи не оскаржено.
Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
За даними КП ДСС рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року у справі №420/10512/24 яким зобов`язано ГУПФ України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 недоодержану суму пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 з урахуванням черговості виконання рішення суду від 06 травня 2022 року у справі №420/4225/22, з урахуванням висновків суду, викладених в рішенні.
14 березня 2025 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №420/10512/24, про зобов`язання ГУПФ України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 недоодержану суму пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 з урахуванням черговості виконання рішення суду від 06 травня 2022 року у справі №420/4225/22, з урахуванням висновків суду, викладених в рішенні.
19 березня 2025 року старшим державним виконавцем ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ Косютою В.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№77567756 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.
24 березня 2025 року ГУПФ України в Одеській області листом за вих.№1500-0405-5/66692 повідомило відповідача, що ГУПФ України в Одеській області на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року у справі №420/10512/24, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 проведено нарахування недоодержаної суми пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 з урахуванням черговості виконання рішення суду від 06 травня 2022 року у справі №420/4225/22. Сума недоодержаної пенсії в розмірі 135 118,19 грн. обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. Виплата нарахованої недоодержаної пенсії в сумі 135 118,19 грн. буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.
Згідно Розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №N/A12722 за дорученням №N/A12722/36 за період з квітня 2022 року по вересень 2022 року сума доплати складає 135 118,19 грн.
10 червня 2025 року керуючись ст.ст. 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" старшим державним виконавцем винесено постанову ВП №77567756, якою за невиконання рішення суду накладено на боржника штраф у розмірі 5 100 грн., оскільки ГУПФ України в Одеській області вимоги рішення суду невиконано в повному обсязі без поважних на те причин.
Дана постанова вмотивована тим, незважаючи на наявний обов`язок виконати судове рішення, ГУПФ України в Одеській області не вжило належних заходів для повного та належного виконання судового рішення; а відтак невиплата заборгованості свідчить про невиконання рішення суду без поважних причин, з огляду на таке:
- ГУПФ України в Одеській області не надано належних доказів на підтвердження направлення документів до Пенсійного фонду України з метою вирішення питання про виділення коштів або ж їх перерозподіл$
- посилаючись на внесення суми доплати пенсії за вказаний період та облік суми в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації, ГУПФ України в Одеській області не надало доказів на підтвердження цих обставин.
- ГУПФ України в Одеській області не надано належних та допустимих доказів на підтвердження направлення документів до Пенсійного фонду України з метою вирішення питання виділення коштів або ж їх перерозподілу для виплати стягувачу нарахованої доплати за рішенням суду.
- будь-яких доказів на підтвердження неможливості виконання рішення суду, зокрема щодо відсутності фінансування, боржником до ВПВР УЗПВР в Одеській області не надавалось, адже фінансування з бюджету проводиться після внесення даних про заборгованість до Реєстру рішень та визначення відповідної черги на виплату.
- невиплата коштів за рішенням суду триває, нарахування боржником суми доплати за рішенням неможливо вважати виконанням рішення, а поважність причин для цього не доведена боржником за виконавчим провадженням.
- боржник зобов`язаний надавати державному виконавцю докази, які достеменно підтверджують невиконання рішення суду з поважних причин. Проте, таких доказів боржник не надав.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до суду жодного доказу на спростування доводів відповідача в частині не надання жодних доказів вчинення ГУ ПФУ дій, спрямованих на здійснення відповідної виплати, в тому числі, доведення до компетентних органів, наділених правом на виділення коштів по сплаті заборгованості з виплати пенсії стягувачу. Доказів відсутності фінансування позивачем також не надавалось.
Суд першої інстанції зазначив, що доводи ГУПФ України в Одеській області стосовно того, що факт внесення до автоматизованої бази даних у підсистемі "Реєстр судових рішень" ІКІС ПФ відомостей про нараховану суму заборгованості ОСОБА_1 є доказом інформування Пенсійний фонд України про таке зобов`язання і врахування його при поданні Міністерству соціальної політики України інформації про потребу у коштах, суд вважає такими, що не містять нормативно-правового обґрунтування та не підтверджені будь-якими іншими доказами.
При цьому, суд першої інстанції вказав, що надані позивачем до суду скріншот з реєстру судових рішень по справі  №420/10512/24 та Тимчасового розпису доходів та видатків ГУПФ України в Одеській області на ІІ квартал 2025 року затвердженого наказом ПФУ від 31 березня 2025 року №49 не можуть свідчити про поважність причин невиконання рішення суду щодо виплати суми доплати до пенсії, оскільки такі докази не були надані відповідачу.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про виконавче провадження".
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
За змістом ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі – Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 ч.1 ст. 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно із приписами ч.1 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно ч.3 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону та накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Положеннями ч.ч.1, 2 ст.63 Закону №1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
Згідно ст. 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у установлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника юридичну особу – 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Аналізуючи наведені положення законодавства України в контексті цієї справи слід зазначити, що накладення штрафу за невиконання рішення є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.
У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.
Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, установлені нормами Закону України "Про виконавче провадження». Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження" можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання судового рішення у справі №420/10512/24 яким зобов`язано ГУПФ України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 недоодержану суму пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 з урахуванням черговості виконання рішення суду від 06 травня 2022 року у справі №420/4225/22, з урахуванням висновків суду, викладених в рішенні, проте рішення суду щодо її виплати, не виконано.
В обґрунтування невиконання судового рішення в цій частині пенсійний орган посилається на відсутність бюджетного фінансування на виплату доплати до пенсії та вказує на те, що оскільки асигнування з Державного бюджету, які виділяються для забезпечення пенсійних виплат, розподіляє та спрямовує на фінансування пенсій та інших виплат Пенсійний фонд України, виплата нарахованої ОСОБА_1 пенсії буде здійснена по надходженню коштів з Державного бюджету України в порядку загальної черговості, після виділення коштів для виплати Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному Фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів Головному управлінню.
Станом на 10 червня 2025 року (дату винесення постанови про накладення штрафу) ГУПФ України в Одеській області доказів на підтвердження неможливості виконання рішення суду по справі №420/10512/24 до ВДВС не надано.
Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу останнім було встановлено факт невиконання ГУПФ України в Одеській області судового рішення без поважних причин.
Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять відомостей та належних доказів щодо вчинення ГУПФ України в Одеській області належних дій, спрямованих на виконання рішення суду від 17 липня 2024 року у справі №420/10512/24, зокрема відсутні докази про доведення до компетентних органів, наділених правом на виділення коштів по виплаті заборгованості по пенсії ОСОБА_1 станом на момент прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу.
Разом з цим, як свідчать матеріали справи, фактично, ГУПФ України в Одеській області вчинено лише нарахування вказаної доплати, а не її виплату, як прямо передбачено судовим рішенням.
Слід зазначити, що обов`язок доведення поважності причини невиконання у повному обсязі судового рішення покладається на боржника, який повинен надати належні та переконливі докази наявності такої поважної причини.
ГУПФ України в Одеській області не надано належних та допустимих доказів на підтвердження направлення документів до Пенсійного фонду України з метою вирішення питання виділення коштів або ж їх перерозподілу для виплати стягувачу нарахованої доплати за рішенням суду. Будь-яких доказів на підтвердження неможливості виконання рішення суду, зокрема щодо відсутності фінансування, боржником до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не надавалось.
Невиплата коштів за рішенням суду триває, нарахування боржником суми доплати за рішенням неможливо вважати виконанням рішення, а поважність причин для цього не доведена боржником за виконавчим провадженням.
Відсутність коштів у кошторисі не звільняє державу в особі ГУПФ України в Одеській області від обов`язку здійснити таку виплату. Здійснення розрахунку на доплату пенсії є лише передумовою її виплати та не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі.
В ході здійснення даного виконавчого провадження ГУПФ України в Одеській області не надали до відділу доказів виконання рішення суду або поважності причин його невиконання, що відповідно позбавляє державного виконавця можливості врахувати такі обставини виконання чи невиконання такого рішення та встановити наявність чи відсутність поважність причин невиплати нарахованої суми доплати пенсії. ГУПФ України в Одеській області не надало докази на підтвердження факту вчинення усіх дій необхідних для виконання судового рішення, а надані докази у виконавчому провадженні не підтверджують належне виконання рішення суду або неможливість боржника вчинити більш широкий обсяг дій направлених на виконання судового рішення з незалежних від нього причин.
Більше того, боржником не надано відомостей які б свідчили про вжиття відповідних заходів направлених на усунення причин та умов, які сприяли невиконанню рішення суду.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, приймаючи постанову ВП №77567756 від 10 червня 2025 року, діяв на підставі Закону №1404-VIII та у межах своїх повноважень, а доводи позивача щодо відсутності підстав для накладення штрафу є необґрунтованими.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 11 вересня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.