П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/6892/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                    суддів – Осіпова Ю.В.,
                                – Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу адвоката Мартинюк Юлії Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року, прийнятого в порядку письмового провадження суддею Вовченко О.А. у місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, –

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Мартинюк Юлії Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 (далі – Позивач, ОСОБА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ) із вимогами:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії № 7 від 13.02.2025 року про відмову у наданні відстрочки на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.02.2025 року Позивач звернувся до голови комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку з тим, що має одного зі своїх батьків (мати) з ІІ групою інвалідності за загальним захворюванням. До заяви додано копію паспорта Позивача, його ідентифікаційний номер, свідоцтво про його народження як підтвердження родинного зв`язку зі своє матір`ю, копію її паспорта та ідентифікаційного номеру, довідку до акту огляду МСЕК встановленого зразку про підтвердження групи інвалідності його матері, витяг з реєстру територіальної громади № 2024/009931046 як підтвердження зареєстрованого місця проживання, довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні як доказ того, що він проживає разом зі своєю матір`ю, висновок від 07.08.2024 року про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, а також заяву від ОСОБА_2 за формою визначеною постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року за № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (далі – Порядок № 560), в якій зазначила, що саме її син здійснює за нею догляд. Однак, комісією протокольним рішенням № 7 від 13.02.2025 року відмовлено у наданні відстрочки на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку із наявністю інших родичів, які можуть здійснювати догляд. В свою чергу, на переконання Позивача, Відповідачем було безпідставно відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією за формальними підставами, оскільки ним було додано всі необхідні документи, які підтверджують факт постійного догляду за матір`ю та відсутність інших родичів першого ступеня споріднення, що можуть здійснювати такий догляд на постійній основі.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник Позивача звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати його та постановити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає його помилковим про те, що для надання відстрочки за п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» обов`язковою умовою є внесення відомостей про позивача до Реєстру у статусі надавача соціальних послуг зі здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 , оскільки зазначений закон не може бути застосований при вирішенні даного спору.
Окрім того, суд дійшов помилкового висновку, що право Позивача на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації в даному спорі, визначено п. 9 ч. 1 ст. 23, а не на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки у разі наявності в батька/матері військовозобов`язаного інвалідності I чи II групи, відстрочка надається саме на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Також сторона вважає, що висновок суду першої інстанції щодо обов`язку сестри Позивача утримувати свою матір не може бути застосований до спірних правовідносин з огляду на те, що додаток 5 до Порядку № 560 не відповідає критерію «якості закону», оскільки не визначає документ, який підтверджує перебування невійськовозобов`язаного за межами України та відповідно неможливість утримувати своїх батьків, але з урахування таких об`єктивних обставин, закон має стати на захист матері Позивача, оскільки остання потребує догляду як особа з інвалідністю і такий догляд їй може забезпечити тільки її єдиний син – Позивач. Відсутність в зазначеному переліку відповідного документу не може ставити слабшу сторону в залежність від дій іншої сторони, які остання не зобов`язана робити (повернутись із закордону). Низька якість нормативно-правового акту (Порядку № 560), а саме відсутність в ньому врахування подібних обставин, не повинна впливати на життя людини похилого віку, яка потребує догляду у зв`язку із віком та станом здоров`я, а тому, вважаємо, що в даному конкретному спорі в пріоритеті має бути право матері позивача на догляд саме ним, а не сестрою, а судом в свою чергу застосовано принцип державних гарантій соціального захисту (стаття 46 Конституції України), недопущення перешкод у реалізації прав людини (стаття 21 Конституції України), пріоритетності прав осіб з інвалідністю на отримання належного догляду (Закон № 875-XII).
Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів               ст. 311 КАС України.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.
Положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 28.09.2001 року.
Позивач, починаючи з 16.05.2000 року, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади № 2024/009931046 від 19.08.2024 року.
Позивач є військовозобов`язаним та перебуває на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 (Відповідача), що вбачається з військово-облікового документу № 120920240688132900040 від 16.08.2024 року, є придатним до військової служби на підставі довідки ВЛК 9/202 від 11.09.2021 року.
15.11.2024 року Відповідачем видано Позивачу довідку за № 1/2458, якою останньому була надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» строком до 07.02.2025 року.
07.02.2025 року Позивач звернувся до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою, якою повідомив, що є особою, яка на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. На підставі викладеного просив розглянути заяву та оформити йому у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
До заяви Позивачем було надано: копію паспорта Позивача, його ідентифікаційний номер, свідоцтво про його народження, копію паспорта та ідентифікаційного номеру ОСОБА_2 , довідку до акту огляду МСЕК встановленого зразку про підтвердження групи інвалідності ОСОБА_2 , витяг з реєстру територіальної громади № 2024/009931046 про підтвердження зареєстрованого місця проживання, довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні, висновок від 07.08.2024 року про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, заяву ОСОБА_2 за формою визначеною постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року за № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», в якій зазначила, що саме її син здійснює за нею догляд.
З наданих до вищевказаної заяви судовою колегією встановлено наступне.
Так, відповідно свідоцтва про народження Позивача серії НОМЕР_2 від 18.09.2014 року, його батьком є ОСОБА_3 , матір`ю – ОСОБА_2 .
Крім цього, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 08.08.1989 року, тобто Позивач є рідним братом для ОСОБА_4 .
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 08.03.2024 року, батько Позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Разом з цим, як вбачається з довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 555576 від 17.01.2024 року, виданої Херсонською міською МСЕК № 1, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , має ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням, яка встановлена безстроково. Також було видано індивідуальну програму реабілітації інваліда № 12 від 17.01.2024 року.
За висновком про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 07.08.2024 року № Пр95, складеного поліклінікою № 2 КНП «ХМКЛ ім. Є.Є. Карабелеша», ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_1 , рекомендовано соціальну послугу у вигляді догляду вдома на непрофесійній основі.
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб виданої головою квартального комітету № 15 Суворовського району м. Херсон 17.04.2024 року, ОСОБА_2 та Позивач, проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
В свою чергу, за результатами розгляду заяви Позивача від 07.02.2025 року, комісією з питань відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_4 протоколом від 13.02.2025 року № 7 ухвалено рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Причини відмови: наявність інших родичів першого ступеня споріднення, що можуть здійснювати постійний догляд. Також Відповідачем повідомлено, що Позивач підлягаєте призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах.
Не погодившись з такою відмовою ІНФОРМАЦІЯ_4 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду з цим позовом.
Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки при розгляді заяви Позивача Відповідачем обґрунтовано зроблено висновок про те, що Позивач не відповідає переліку пункту 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», так як є близькі родичі, які можуть здійснювати догляд (сестра), а тому посилання Позивача на порушення Відповідачем його прав у спірних правовідносинах не допущено, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується із висновком суду попередньої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так, як встановлено колегією суддів, спір у цій справі виник у зв`язку з відмовою Відповідача у наданні Позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Підставою для такої відмови стала наявність інших родичів першого ступеня споріднення (сестра), що можуть здійснювати постійний догляд.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Частинами 1, 3 та 5 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (далі – Закон № 2232-XII) передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Частиною 1 статті 2 Закону № 2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно із абзацом 2 частини 2 статті 2 Закону № 2232-XII проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Частиною 1 статті 4 Закону № 2232-XII встановлено, що Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Відповідно до абзацу 3 частини 6 статті 2 Закону № 2232-XII до видів військової служби належить військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Абзацом 1 частини 1 статті 39 Закону № 2232-XII передбачено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Абзацом 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі – Закон № 3543-XII) встановлено, що мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Частиною 5 статті 4 Закону № 3543-XII передбачено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації.
Статтею 22 Закону № 3543-XII встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Так, згідно абзацу 1 частини 1 статті 22 Закону № 3543-XII громадяни зобов`язані, зокрема з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 22 Закону № 3543-XII громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Згідно з абзацом 1 частини 5 статті 22 Закону № 3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Вичерпний перелік осіб, яким надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, встановлений у статті 23 Закону № 3543-XII.
Пунктом 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, а саме: які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.
Частиною 8 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, у період проведення загальної мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», не підлягають призову на військову службу військовозобов`язані, зокрема, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати.
Відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487 (далі – Порядок № 1487), визначено механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном.
Пунктом 2 Порядку № 1487 передбачено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Підпунктом 8 пункту 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів») визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
З урахуванням зазначеного, військовозобов`язані повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних та надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Як з`ясовано колегією суддів, Позивач 07.02.2025 року звернувся до Відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Отримання Відповідачем вказаної заяви підтверджується повідомленням від 14.02.2025 року за вих. №1/3981.
Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154 (далі – Положення № 154) встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, м.м. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.
Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.
Абзацом 9 пункту 11 Положення № 154 передбачено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
З 18.05.2024 року набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 (далі – Порядок № 560).
Пунктами 56, 57 Порядку № 560 визначено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Пунктом 58 Порядку № 560 встановлено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації зобов`язані оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаним працівникам (державним службовцям), які заброньовані у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а також посадовим (службовим) особам, зазначеним у підпунктах 16-23 пункту І додатка 5, у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності якого вони розміщуються. До відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки подаються документи, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
Отже, додатком 5 Порядку, визначено перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Абзацом 2 пункту 58-1 Порядку № 560 передбачено, що військовозобов`язані, кі відповідно до закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зазначають у заяві (додаток 4) про відсутність інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а за умови наявності кількох військовозобов`язаних - додають заяву особи з інвалідністю I або II групи за формою згідно з додатком 15, в якій зазначається прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, яку особа з інвалідністю обирає для здійснення свого утримання.
Пунктом 13 Додатку 5 до Порядку № 560 передбачено, що військовозобов`язані, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю. До заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації мають подати наступні документи:
- для батьків військовозобов`язаного з числа осіб з інвалідністю I чи II групи або батьків дружини (чоловіка) військовозобов`язаного з числа осіб з інвалідністю I чи II групи - один із таких документів, що підтверджує інвалідність: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики; заява за формою згідно з додатком 15 (у разі потреби) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові (за наявності) особи, яку вона обирає для здійснення свого утримання;
- для військовозобов`язаного, який має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи, - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про народження);
- для військовозобов`язаного, який має одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про народження дружини (чоловіка) та свідоцтво про шлюб);
- для військовозобов`язаного, який має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, - один із таких документів, що підтверджує неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, або документ, що підтверджує перебування під арештом (крім домашнього арешту), або відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.
Таким чином, вказаним вище Додатком 5 до Порядку № 560 визначено чіткий та виключний перелік документів, які мають бути подані військовозобов`язаним разом із заявою про надання відстрочки від мобілізації.
Пунктом 59 Порядку № 560 передбачено, що відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Пунктом 60 Порядку № 560 встановлено, що комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Отже, станом на час розгляду даної справи, рішення про надання відстрочки від призову під час мобілізації приймається комісією, створеною при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах), за наслідками розгляду відповідних документів військовозобов`язаних.
Так, Позивачем до заяви про надання відстрочки було надано копію паспорта Позивача, його ідентифікаційний номер, свідоцтво про його народження, копію паспорта та ідентифікаційного номеру ОСОБА_2 , довідку до акту огляду МСЕК встановленого зразку про підтвердження групи інвалідності ОСОБА_2 , витяг з реєстру територіальної громади № 2024/009931046 про підтвердження зареєстрованого місця проживання, довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні, висновок від 07.08.2024 року про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, заяву ОСОБА_2 за формою визначеною постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року за № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», в якій зазначила, що саме її син здійснює за нею догляд.
Проте, 19.02.2025 року Позивач у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 ознайомився із повідомлення від 14.02.2025 року за вих. № 1/3981, з якого вбачалось, що комісією було розглянуто заяву Позивача про надання відстрочки від призову за мобілізацією та за результатами розгляду комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку із наявністю інших родичів, які можуть здійснювати догляд.
Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , має сина ОСОБА_1 (Позивач) та ОСОБА_5 .
Відтак, є невірною інформація, зазначена в заяві Позивача від 07.02.2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в частині відсутності інших близьких родичів, які відповідно до чинного законодавства зобов`язані здійснювати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , догляд.
Позивачем вказані обставини в апеляційній скарзі не заперечуються та не спростовані.
Разом з цим, як вбачається з довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 555576 від 17.01.2024 року, виданої Херсонською міською МСЕК № 1, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , має ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням, яка встановлена безстроково. Також було видано індивідуальну програму реабілітації інваліда № 12 від 17.01.2024 року.
За висновком про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 07.08.2024 року № Пр95, складеного поліклінікою № 2 КНП «ХМКЛ ім. Є.Є. Карабелеша», ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_1 , рекомендовано соціальну послугу у вигляді догляду вдома на непрофесійній основі.
З огляду на викладене, порядок вирішення питання можливості оформлення постійного догляду за особами, що потребують постійного стороннього догляду, визначено Законом України «Про соціальні послуги», Порядком підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 року № 430, Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 року № 1040, Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 року № 859, Порядком організації надання соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 року № 587.
Вказані нормативно-правові акти визначають порядок та підстави отримання статусу фізичної особи, яка надає соціальні послуги з догляду, внесення відомостей про таких осіб до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, порядок отримання витягу з такого Реєстру.
За змістом пунктів 6, 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про соціальні послуги» надавачами соціальних послуг, зокрема, є фізичні особи, які включені до розділу «Надавачі соціальних послуг» Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг (автоматизованої інформаційно-телекомунікаційна системи, призначеної для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, використання, знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про надавачів та отримувачів соціальних послуг).
Згідно з пунктами 1, 3 частини 6 статті 13 Закону України «Про соціальні послуги» фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є особами з інвалідністю I групи; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями.
Фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд (частина 7 статті 13 Закону України «Про соціальні послуги»).
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 року № 1040 затверджено Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі.
Згідно із частиною 6 статті 15 Закону України «Про соціальні послуги» формування Реєстру здійснюється шляхом внесення до нього відповідної інформації уповноваженими органами системи надання соціальних послуг.
Порядок формування, ведення та доступу до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2021 року № 99, згідно з положеннями якого за заявою надавача соціальних послуг у розділі «Надавачі соціальних послуг фізичні особи» мають бути внесені відомості про надавачів соціальних послуг, які мають право на отримання витягу з цього Реєстру (пункти 32, 35, 36, 41).
Таким чином, для засвідчення відповідного статусу, надавач та отримувач соціальних послуг можуть отримати витяг з Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, який призначений для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, використання, знеособлення і знищення даних про надавачів та отримувачів соціальних послуг, визначених законодавством.
Наведені норми чинного законодавства свідчать, що для отримання підтвердження факту здійснення догляду за особою з інвалідністю надавач соціальної послуги з догляду вдома має бути включений до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, який на місцевому рівні ведуть виконавчі органи місцевих рад та за заявою особи підтверджують такий статус шляхом видачі протягом 30 днів безкоштовної довідки про здійснення догляду за особою з інвалідністю.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним судом у постанові від 05.06.2024 року по справі № 283/1199/23.
Частиною 5 статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Проте, в матеріалах справи відсутні докази щодо прийняття відповідного рішення про надання Позивачем соціальних послуг з постійного догляду за хворою матір`ю, яка є інвалідом ІІ групи.
При цьому, на підтвердження неможливості здійснювати догляд за матір`ю її донькою – ОСОБА_5 . Позивачем було надано суду паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_5 , нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_5 від 05.03.2025 року, дозвіл на проживання ОСОБА_5 в Чеській Республіці за № 001735335, відповідно до яких ОСОБА_5 не здійснює догляд і утримання своєї матері ОСОБА_2 , яка є інвалідом ІІ групи, ІНФОРМАЦІЯ_8 , оскільки проживає за кордоном з 2018 року, має документи про дозвіл постійного проживання за кордоном. ОСОБА_6 в Україну не планує.
Однак такі документи не можуть бути прийняті судом в якості доказів, оскільки Позивачем при зверненні до Відповідача із заявою про надання відстрочки від 07.02.2025 року такі документи не надавались.
Крім того, як вже зазначалось вище, надана заява ОСОБА_2 від 07.02.2025 року про обрання для свого утримання (догляду) єдиного сина ОСОБА_1 , сама по собі не підтверджує відсутність у матері Позивача інших членів сім`ї. Натомість наявність інших членів сім`ї, зокрема доньки матері Позивача, підтверджується іншими доказами, наведеними вище.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при розгляді заяви Позивача Відповідачем обґрунтовано зроблено висновок про те, що Позивач не відповідає переліку пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки є близькі родичі, які можуть здійснювати догляд (сестра), а тому посилання Позивача на порушення Відповідачем його прав у спірних правовідносинах не допущено, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Враховуючи вищевказане, твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 316 КАС України).
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Мартинюк Юлії Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач:                                                                      М.П. Коваль

Суддя:                                                                                          Ю.В. Осіпов

        Суддя:                                                                                          В.О. Скрипченко