ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/16703/25                Головуючий суддя І інстанції Подус Г. С.
Провадження № 33/818/1687/25        Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2025 року                                                                                 м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за   участі особи,  яка  притягається  до  адміністративної  відповідальності -   ОСОБА_1  апеляційну  скаргу особи,  яка  притягається  до  адміністративної  відповідальності -   ОСОБА_1  на  постанову Шевченківського районного суду м. Харкова    від 16 вересня  2025 року  у  відношенні   ОСОБА_1  за ч.1 ст. 184 КУпАП України,-
                                
УСТАНОВИВ:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі пятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Як установив суд 14.08.2025 року ОСОБА_2 приблизно о 18:05 годині ухилилась від покладених на останню батьківських обов`язків згідно ст. 150 СК України відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , який за адресою: м. Харків, вул.. Динамівська 15-а, разом із друзями заліз на територію недобудови ЖК «Люксембург», що загрожувало його життю та здоров`ю.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі закрити.
Зазначає, що адміністративний протокол, що був незаконно складений на неї за ч. 1 ст. 184 КУпАП їй не зрозуміло, на чому відділ поліції зробив ґрунтування щодо ухилення нею від батьківських обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя,навчання та виховання неповнолітніх дітей. 
Зазначає, що 14.09.2025 приблизно об 19 годині у відділу поліції, вона дізналася від працівника поліції про обставини, з причин яких її син опинився у поліції. 
На запитання, у чому саме порушення, який склад адміністративного порушення, мені відповідь працівником поліції дана не була. 
У подальшому працівник поліції вирішила скласти адміністративний протокол, я відмовилась підписувати, так як це виходило взагалі за будь які правові норми. 
Вказує також , що в постанові суду, опис обставин взагалі відсутній.
Автор апеляційної скарги вказує, що із названої постанови незрозуміло у чому саме полягає її провина.
В ній (постанові) зазначено, що її син заліз з друзями на територію недобудови ЖК «Люксембург», що загрожувало його життю та здоров`ю, та що є матеріали справи у яких встановлено все те, про що не захотів зазначати у постанові суд І інстанції.
Проте, судом І інстанції не наведено чому факт знаходження її сина на території недобудови становило загрозу його життю та здоров`ю. та чому сам факт перебування на будівельному майданчику несе загрозу життю та здоров`ю. 
Відповідальність за частиною 1 статті 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Положення вказаної статті є банкетною, тобто не встановлює певних правил поведінки, а передбачає існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки.
Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначені права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини, зокрема на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
В своїх постановах Верховний Суд неодноразово наголошував, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (постанова Верховного Суду від 8 грудня 2021 року у справі № 311/563/20, постанову Верховного Суду від 8 червня 2022 року у справі № 362/4847/20, постанова Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 705/3040/18).
Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд вважає, що         ОСОБА_1 не приділила належної уваги вихованню неповнолітнього ОСОБА_3 , який за адресою: м. Харків, вул.. Динамівська 15-а, разом із друзями заліз на територію недобудови ЖК «Люксембург», що загрожувало його життю та здоров`ю.
Апеляційний суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 , суддею відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративних правопорушень.
Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом І інстанції не наведено чому факт знаходження її сина на території недобудови становило загрозу його життю та здоров`ю. та чому сам факт перебування на будівельному майданчику несе загрозу життю та здоров`ю є безпідставними, оскільки недобудова не є публічним місцем, вхід до неї стороннім особам заборонено. 
Крім того, перебування неповнолітніх на території недобудови є очевидно небезпечним для їхнього життя та здоров`я, оскільки такі об`єкти не відповідають вимогам безпеки, можуть мати аварійні, нестійкі конструкції, відкриті люки, шахти, незакріплені матеріали та інші технічні елементи, що становлять підвищений ризик травмування. 
Є загальновідомою інформацією, що ці території не призначені для перебування сторонніх осіб, там може бути відсутнє освітлення, охорона, контроль, а також вони нерідко є місцями зібрання асоціальних груп, що може створити додаткові загрози. 
Неповнолітні, через вікові особливості, не завжди здатні оцінити небезпеку, тому ймовірність нещасних випадків у таких місцях значно зростає.
Тобто у подібних ситуаціях має місце неналежне виконання батьками своїх обов`язків (ухилення), адже відповідно до законодавства саме вони зобов`язані забезпечувати життя, здоров`я, безпеку та належний нагляд за дитиною. 
Таким чином потрапляння неповнолітнього ОСОБА_3 на територію недобудову свідчить про те, що ОСОБА_1 здійснила належний контролю за місцеперебуванням і дозвіллям дитини, не вжила достатніх заходів для запобігання небезпечним ситуаціям, що входить в перелік обов`язків батьків, передбачених 150 СК України.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що дії  ОСОБА_1 за частиною 1 за статті 184 КУпАП кваліфіковані правильно, її винуватість у вчиненні даного правопорушення повністю підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають, а доводи апеляційної скарги захисника зводяться до переоцінки встановлених суддею обставин події.
У зв`язку із наведеним, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги   ОСОБА_1 апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
Керуючись статтями 7, 23, 36, 184, 245, 247, 251, 252, 256, 269, 278-280, 284, 294, 295 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну  скаргу особи,  яка  притягається  до  адміністративної  відповідальності -   ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду м. Харкова    від 16 вересня  2025 року  у  відношенні   ОСОБА_1  за ч.1 ст. 184 КУпАП України – залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя