ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року	Львів	Справа № 140/2184/25 пров. № А/857/14263/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                    Мікули О. І.,
суддів -                                                          Кузьмича С. М., Курильця А. Р., 

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року про зупинення провадження у справі №140/2184/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-
суддя в 1-й інстанції – Лозовський О. А.,
дата ухвалення судового рішення – 25 березня 2025 року,
місце ухвалення судового рішення – м. Луцьк,
дата складання повного тексту судового рішення – не зазначено,

                                            в с т а н о в и в:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо застосування з 01 січня 2025 року понижуючих коефіцієнтів встановлених Постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03 січня 2025 року “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану” при нарахування та виплаті пенсії та зобов`язати здійснити нарахування та виплату пенсії з 01 січня 2025 року без застосування понижуючих коефіцієнтів встановлених Постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03 січня 2025 року “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану”.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження у справі №140/2184/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №320/2229/25. 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що у цій справі не досліджується законність чи протиправність Постанови №1, яка набрала чинності 03 січня 2025 року до розміру його пенсії, призначеної з 16 січня 1993 року, оскільки застосування положень вказаної Постанови може бути реалізовано виключно до розміру пенсій, призначених відповідним категоріям громадян після набрання чинності цією Постановою. Таким чином, вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про зупинення провадження у цій справі, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким справу направити на продовження розгляду у суд першої інстанції.
Відзив на апеляційну скаргу відповідачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пункті 11 ((зупинення провадження у справі) частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження), тому розгляд апеляційної скарги проводиться в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану ухвалу - скасувати з таких підстав.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що вирішення позовних вимог у цій справі неможливе без встановлення правомірності приписів пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року №1, що свідчить про наявність обставин, які унеможливлюють продовження судового розгляду даної справи до набрання законної сили рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі №320/2229/25, а тому провадження у цій справі необхідно зупинити до набрання законної сили рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі №320/2229/25.  
Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Статтею 236 Кодексу адміністративного судочинства України визначені підстави обов`язкового зупинення провадження у справі та випадки, коли суд має право зупинити провадження у справі, а також строки зупинення провадження та порядок поновлення зупиненого провадження у справі.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Таким чином, підставою для зупинення провадження у справі відповідно до вказаної норми процесуального права є саме об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.
Разом з тим, об`єктивна неможливість розгляду справи полягає у взаємозв`язку підстав позову, що розглядається, з юридичними фактами, які будуть встановлені судовим рішенням в іншій справі.
Зупинення провадження в адміністративній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених в адміністративній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Обставини неможливості розгляду справи судом встановлюються у кожному конкретному випадку залежно від змісту справи.
Також необхідно зазначити, що зупинення провадження у справі з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.236 КАС України допускається лише тоді, коли рішення у іншій справі не набрало законної сили і продовжувати розгляд справи надалі не є можливим, оскільки в такій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору.
З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у цій справі, зокрема, є правомірність застосування з 01 січня 2025 року понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року року №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" при нарахуванні та виплаті пенсії позивачу. Позивач обґрунтовує свою позицію саме невідповідністю Постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року №1 іншим нормативним актам, які мають вищу юридичну силу, а тому просить суд надати оцінку діям відповідача, які вже вчинені за наявного правового регулювання.
Як зазначено вище, суд першої інстанції, зупиняючи провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі №320/2229/25 дійшов висновку про неможливість розгляду справи №140/2184/25 без встановлення правомірності Постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року №1.
Колегією суддів встановлено, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року №320/2229/25 відкрито провадження у справі про визнання нечинним та протиправним з моменту прийняття абзацу першого пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» в частині застосування до осіб, яким пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» коефіцієнтів до відповідних сум перевищення пенсії, розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Рішення у справі №320/2229/25 не прийнято, а спір щодо законності спірного нормативно-правового акту не вирішений.
При цьому, обґрунтовуючи клопотання про необхідність зупинення провадження у цій справі відповідач покликається на те, що встановлення судом у межах справи №320/2229/25 відповідності чи невідповідності пункту 1 Постанови №1 від 03 січня 2025 року актам вищої юридичної сили, у тому числі, нормам Закону №2262-XII матиме прямий вплив на вирішення спору у межах цієї справи.
Відповідно до ч.3 ст.3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч.2 ст.265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Враховуючи закріплені КАС України правила щодо втрати чинності нормативно-правовим актом (або його окремої частині) лише з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, колегія суддів вважає, що рішення у справі №320/2229/25 не впливає на спірні правовідносини, які виникли у цій справі.
Таким чином, аналіз поданого клопотання про зупинення провадження у справі вказує на те, що відповідачем не наведено переконливих доводів для зупинення провадження у справі, не обґрунтовано об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до часу вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного судочинства, а тому колегією суддів не встановлено необхідних умов для зупинення провадження у цій справі, які передбачені п.3 ч.1 ст.236 КАС України, до набрання законної сили судовим рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі №320/2229/25.
Доводи апеляційної скарги є підставними і такими, що спростовують висновки суду першої інстанції з викладених вище мотивів.
Згідно з ч.1 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
З врахуванням наведених вище правових норм та встановлених фактичних обставин справи у їх сукупності колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про зупинення провадження, тому оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.242, 243, 246, 250, 312, 315, 317, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

                                                       п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року про зупинення провадження у справі №140/2184/25 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 10 вересня 2025 року.