ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року	Львів	Справа № 260/1288/25 пров. № А/857/29257/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача                                                                 Шинкар Т.І.,
суддів                                                                                   Довга О.І.,
                                                                                             Запотічний І.І..
секретаря судового засідання                                            Юник А.А.

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Плеханова З.Б.), ухвалене відкритому судовому засіданні в м. Ужгород  02 червня 2025 року о 15 год. 21 хв. повний текст складено 09 червня 2025 року у справі №260/1288/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                   В С Т А Н О В И В:

28.02.2025 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області, просив визнати протиправним і скасувати наказ ГУ ДПС у Закарпатській області №57-п від 20.01.2025 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_1 ».
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року позов задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача при виданні наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки була відсутня податкова інформація в розумінні статті 16 Закону України «Про інформацію», зокрема інформація викладена в заявах фізичної особи, на яку посилається відповідач у доповідній записці  від 20.02.2025 року, у зв`язку з чим відсутня і підстава надсилання запиту. Суд першої інстанції вказав, що суду не надано доказів, які встановлюють факт здійснення позивачем господарської діяльності - надання послуг з перевезення пасажирів та рішення про притягнення до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників. Суд першої інстанції дійшов висновку про недотримання відповідачем критеріїв при прийнятті оскаржуваного наказу ч.2 ст. 2 КАСУ, а відтак обґрунтованість позовних вимог.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Закарпатській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ГУ ДПС у Закарпатській області надіслано ОСОБА_1 запит №12743/6/07-16-24-07 від 27.08.2024, на який отримано відповідь від 23.09.2024, яка не містила вичерпної інформації з усіх поставлених питань, що стало підставою для видання наказу №57-п від 20.01.2025 про проведення перевірки відповідно до зазначеної норми ПКУ. Скаржник вказує, що ГУ ДПС у Закарпатській області діяла на підставі норм Закону України «Про звернення громадян» щодо порядку розгляду звернень, а також норм Податкового кодексу України щодо повноважень податкового органу про проведення перевірок. Скаржник зауважує, що підставою для перевірки є ненадання вичерпної інформації на перший запит від 27.08.2024 №12743/6/07-16-24- 07-06. Скаржник також зазначає, що Закарпатський окружний адміністративний суд у справі №260/1272/25 встановив, що доводи ОСОБА_1 щодо безпідставності наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 20.01.2024 №57-п є необґрунтованими.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що заяви громадянки ОСОБА_2 з додатками не є податковою інформацією в розумінні ст.72 ПКУ, а є наслідком конфлікту між працівником і роботодавцем, а викладені в них обставини побудовані на припущеннях та не підтверджені належними доказами. Зазначає, що відповідач помилково ототожнює наявність підстав для розгляду звернення, поданого в порядку Закону України «Про звернення громадян» з наявністю підстав для проведення позапланової документальної перевірки в розумінні ПКУ. Також вказує, що станом на 21.03.2024 податковий орган не вважав ані заяву, ані додатки до неї податковою інформацією, достатньою для надсилання Позивачу запитів та проведення документальної позапланової перевірки, чітко зазначаючи, що дана інформація може бути використана виключно для проведення фактичної перевірки з метою встановлення факту надання Позивачем послуг таксі.
В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, представник позивача щодо апеляційної скарги заперечив, просив  рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що Головне управління ДПС у Закарпатській області на виконання завдання доведеного листами ДПС України від 12.03.2024 № 1564/Я/99-00-24-04-02-09 та від 22.04.2024 № 11660/7/99-00-24-04-02 розглянуло звернення ОСОБА_3 від 16.02.2024 б/н, які надійшли листом Закарпатської обласної прокуратури від 28.02.2024 № 27- 111ВИХ-24 (вх. ГУ ДПС № Я/46 від 06.03.2024) та листами Державної податкової служби України від 12.03.2024 № 1564/Я/99-00-24-04-02-09 (вх. ДПС № Я/508 від 27.02.2024), Міністерства фінансів України від 01.03.2024 № 11120-07/Я-447/533 (вх. ДПС № Я/535/4 від 01.03.2024), Секретаріату Кабінету Міністрів України від 28.02.2024 № Я-3284/07- 24/1 (вх. ДПС № Я/533/3 від 01.03.2024), Офісу Генерального прокурора від 29.02.2024 № 27/2-18102ВИХ-24 (вх. ДПС № Я/550/5 від 05.03.2024), Офісу Президента України від 29.02.2024 № 22/011362-07 (вх. ДПС № Я/546/1 від 05.03.2024), від 02.04.2024 б/н (вх. ДПС від 12.04.2024 № Я/824) від 07.01.2025 № 327/7/99-00-24-04-02-07 (вх. ГУ ДПС від 07.01.2025 №43/8/24) щодо можливих порушень законодавства громадянином ОСОБА_4 .
У зверненнях ОСОБА_3 зазначено з покликанням на доданий лист TOB «Bolt», що кошти за послуги з надання перевезення пасажирів компанія «Bolt» така перераховувала ОСОБА_5 на банківський рахунок НОМЕР_1 . 
З метою перевірки фактів наведених у звернені гр. ОСОБА_6 , працівниками ГУ ДПС у Закарпатській області, відповідно до виданих направлень від 22.04.2024 № 1847/07-16-07-05, № 1848/07-16-07-05, на підставі Наказу від 13.03.2024 № 249-п «Про проведення фактичних перевірок» проведено фактичну перевірку, в межах компетенції, за результатами якої на гр. ОСОБА_1 складено Протокол про адміністративне правопорушення за ч. І ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол від 30.04.2024 № 826/07-16- 24-07-06), який направлено до Ужгородського міськрайонного суду листом від 02.05.2024 №6033/6/07-16-24-07-06.
Крім цього, платнику податків – фізичній особі ОСОБА_1 управлінням оподаткування фізичних осіб направлено лист від 15.03.2024 № 2958/6/07-16-24-06-06 в якому надано роз`яснення щодо необхідності, у разі отримання як громадянином доходів, які підлягають оподаткуванню, подання декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік в термін до 01.05.2024, а також зазначено про необхідність проведення державної реєстрації як суб`єкта господарювання, у разі здійснення господарської діяльності, яка містить систематичний характер.
Також, платнику податків-фізичній особі ОСОБА_1 направлено лист від 27.08.2024 №12743/6/07-16-24-07-06 про надання інформації, пояснення та її документального підтвердження з приводу отримання доходів від надання послуги з перевезення пасажирів, зокрема виписки про рух коштів по банківському рахунку НОМЕР_1 ,  відповідь на запит відповідачем отримано 23.09.2024. 
Оскільки вказана відповідь ОСОБА_1 не містила відповіді на всі питання, поставлені у запиті, ГУ ДПС у Закарпатській області подано повторно запит від 13.01.2025 №526/6/07-16-24-06-06, на який, як вказує відповідач, відповіді не отримано, оскільки такий повернуто поштовим відправленням за закінченням терміну зберігання. 
Надалі, відповідно до підпункту 78.1.1. пункту 78.1. статті 78 ПКУ начальником ГУ ДПС у Закарпатській області прийнято наказ від 20.01.2025 № 57-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_1 » з 25.02.2025 тривалістю три робочі дні. 
Так, з метою розпочати перевірку ГУ ДПС у Закарпатській області позивачу пред`явлено копію наказу «Про проведення документальної позапланової перевірки ОСОБА_1 » № 57-п, направлення на проведення перевірки від 25.02.2025 № 770/07-16-24-07-03, та службове посвідчення від 13.07.2023 № 000539. 
Платник податків – фізична особа ОСОБА_1 на копії наказу зазначив: «З наказом ознайомлений 25 лютого 2025 року, з наказом не згідний, буду оскаржувати в судовому порядку, відмовлено в наданні документів, які є підставою для видачі наказу. До перевірки не допускаю». 
Про вказане складено акт про відмову від допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 25.02.2025 №72/07-16-24-07-03/3187216797 та акт про неможливість підписання акта про відмову.
Вважаючи, що спірний наказ ГУ ДПС у Закарпатській області №57-п від 20.01.2025 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_1 » з питань правильності нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2021 по 31.12.2023 прийнятий за відсутності правових підстав для видання такого, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Так, відповідно до статті 62 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі – ПК України) одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпунктом 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 78.1.1. пункту 78.1. статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту
Отримання податкової інформації контролюючими органами регламентується статтею 73 ПК України та Порядком періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1245 (далі - Порядок №1245).
Пунктом 73.3 статті 73 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і має містити: 1) підстави для надсилання запиту відповідно до цього пункту із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.
Письмовий запит про надання інформації надсилається платнику податків або іншому суб`єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема за результатами аналізу податкової інформації, отриманої у встановленому законом порядку, виявлено факти, які можуть свідчити про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, із обов`язковим зазначенням таких фактів у запиті (пункт 1 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 ПК України).
Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані надавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом), у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (підпункт 73.3.3 пункту 73.3 статті 73 ПК України).
Так, зміст зазначених положень дає підстави для висновку про те, що запит контролюючого органу про надання відповідної інформації платником податків повинен визначати конкретні підстави, тобто наявність чітко окреслених обставин, які у відповідності до пункту 73.3 статті 73 ПК України є умовою, за якої відповідний орган може звернутися із таким запитом. Без повідомлення вказаних фактів платник податків позбавлений об`єктивної можливості надати вмотивовані пояснення та їх документальне підтвердження.
Підпунктами 78.1.1, 78.1.2. пункту 78.1 статті 78 ПК України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту; платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом.
Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом (пункт 78.4 статті 78 ПК України).
Отже документальна позапланова перевірка проводиться на підставі наказу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення.
Водночас, направлення відповідного запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження є юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує подальшу реалізацію контролюючим органом свого права на проведення документальної позапланової перевірки.
Таким чином, виявлення фактів, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями. При цьому у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення необґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.
Водночас, відповідно до статті 16 Закону України «Про інформацію» податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.
Статтею 72 ПК України визначено порядок збору податкової інформації та закріплено вичерпний перелік інформації, яка використовується для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу.
Так, з матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ГУ ДПС у Закарпатській області, керуючись нормами пп. 16.1.5, пп. 16.1.7 п.16.1 ст.16, пп. 20.1.2, 20.1.6 п.,20.1 ст.20; п. 1 пп. 73.3.1. 73.3.3 п. 73.3 ст. 73, пп.78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК надіслано позивачу запит щодо надання відомостей про суми отриманих доходів для нарахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору №12743/6/07-16-24-07 від 27.08.2024 року, а саме: - на яких умовах надаєте послуги з перевезення пасажирів (таксі), використовуючи за стосунок «Bolt»; - виписку про рух коштів по банківському рахунку НОМЕР_1 з 01.01.2021 по 31.07.2024; - інші документи, що пов`язані з отриманням доходу від надання послуг з перевезення пасажирів (таксі ).
Позивач надав відповідь на запит листом від 23 вересня 2024 року (відмітка про прийняття податковим органом - 23.09.2024). 
Оскільки, як це зазначає відповідача, вказана відповідь ОСОБА_1 не містила відповіді на всі питання, поставлені у запиті, ГУ ДПС у Закарпатській області направлено повторний письмовий запит від 13.01.2025 №526/6/07-16-24-06-06, який був надісланий позивачу 21.01.2025 (прийнято поштовим оператором 22.01.2025), однак відповідно до скріншоту з офіційного сайту «Укрпошти» статусу відправлення 0601103711766, яким надсилався запит від 13.01.2025 року №526/6/07-16-24-06-06, такий був повернутий позивачу із зазначенням причини невручення 06.02.2025.
Скаржник зазначає, що відповідь позивача на такий запит не містила вичерпної інформації з усіх поставлених питань, що стало підставою для видання наказу №57-п від 20.01.2025 про проведення перевірки.
Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує, що у постановах від 11 червня 2020 року у справі № 812/730/17, від 11 серпня 2021 року у справі № 804/6851/16 Верховний Суд зазначав, що запит контролюючого органу про надання відповідної інформації платником податків повинен визначати конкретні підстави, тобто наявність чітко окреслених обставин, які відповідно до пункту 73.3 статті 73 ПК України є умовою, за якої відповідний орган може звернутися із таким запитом. Без повідомлення вказаних фактів платник податків позбавлений об`єктивної можливості надати вмотивовані пояснення та їх документальне підтвердження.
У постанові від 06.10.2020 у справі №280/1475/19 Верховний Суд зауважив, що обов`язку платника податків надати пояснення та документальні підтвердження на письмовий запит кореспондує і обов`язок контролюючого органу, посилаючись на відповідну правову підставу для направлення запиту, конкретизувати та розкрити, що саме зумовило необхідність отримання такої інформації від платника податків та у зв`язку з чим виникла необхідність надання такої інформації.
У постанові від 23 квітня 2019 року у справі № 813/1757/18 Верховний Суд дійшов висновку, що формою реалізації повноважень контролюючого органу є спрямування письмового запиту до платника податків із зазначенням у запиті про правопорушення з боку такого платника та необхідність надання ним пояснень та документів. Метою запиту є підтвердження або спростування інформації, яка є у контролюючого органу, при цьому достовірність такої інформації про правопорушення може бути як категорична, так і умовна. Встановлення факту порушення та формування висновків про це можливо лише після отримання запитуваної контролюючим органом інформації. Наведення у запиті з посиланням на податкову інформацію, як можливого порушення, а не категоричного висновку про правопорушення з боку платника податків, передбачає наявність податкової інформації, яка потребує додаткової перевірки, що можливо реалізувати шляхом здійснення запиту та проведення аналізу після отримання запитуваної інформації.
Верховний Суд у постанові від 11.09.2018 у справі № 813/4042/17 зауважив, що призначення позапланової документальної перевірки з підстав відсутності відповіді на запит контролюючого органу є незаконним, якщо платник податку надав обґрунтовану відповідь на такий запит. Якщо платник податку, на думку контролюючого органу, надав неповну відповідь на запит, контролюючий орган, не проінформувавши платника про те, якої інформації недостатньо, не має законних підстав для видачі наказу про призначення перевірки. Часткове надання платником податку необхідної інформації контролюючому органу не можна вважати повним ненаданням відповіді на запит.
Так, з матеріалів справи убачається, що контролюючим органом в обох запитах зроблено посилання саме на підставу, визначену п.1 пп.73.3.1. п.73.3. ст.73 ПКУ та зазначено, що: у зв`язку з наявною інформацією щодо порушення податкового законодавства платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 , в частині несплати податків та зборів з отриманого доходу, який згідно розділу IV Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями (далі Кодекс) підлягає оподаткуванню та провадження господарської діяльності, яка містить систематичний характер без держреєстрації як суб`єкта господарювання. Так, згідно отриманої інформації зазначено, що позивач зареєстрований  на платформі «Bolt» як водій, відповідно надає послуги з перевезення пасажирів на сьогоднішній день. Крім цього, перерахування коштів за надання послуг з перевезення пасажирів отримує у готівковій та безготівкій формі, зокрема, але не виключно на банківський рахунок НОМЕР_1 .
Таку інформацію отримано за зверненнями ОСОБА_3 .
Водночас, контролюючий орган зазначає, що позивач на запит №12743/6/07-16-24-07 від 27.08.2024 надав відповідь від 23.09.2024 неповну, у зв`язку з чим скеровано повторний запит від 13.01.2025 №526/6/07-16-24-06-06, проте на такий відповіді не отримано.
Однак суд апеляційної інстанції зауважує, що повторний запит від 13.01.2024 надісланий позивачу 21.01.2025 (прийнято поштовим оператором 22.01.2025), водночас оскаржуваний наказ ГУ ДПС у Закарпатській області №57-п від 20.01.2025 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_1 » вже був прийнятий податковим органом.
Таким чином, на день прийняття оскаржуваного наказу позивач в силу обставин не залежних від нього (неотримання запиту, який ще не був надісланий) не був поінформований про те, якої ж інформації податковому органу недостатньо, з врахуванням  надісланої 23.09.2024 ґрунтовної відповіді з покликанням на додані документи, та які саме додаткові документи, окрім вже наданих, слід надіслати, а тому суд апеляційної інстанції доходить переконання про відсутність у контролюючого органу законних підстав для констатації факту ненадання відповіді на запит податкового органу, що і слугувало підставою видачі протиправного наказу про призначення перевірки.
До того ж, як правильно зазначив суд першої інстанції, у відповідача при виданні наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки була відсутня податкова інформація в розумінні статті 16 Закону України «Про інформацію», зокрема інформація викладена в заявах фізичної особи, на яку посилається відповідач у доповідній записці від 20.02.2025, у зв`язку з чим відсутня і підстава надсилання запиту.
Отже, за наведеного правового регулювання та позицій Верховного Суду, суд апеляційної інстанції доходить висновку щодо відсутності у контролюючого органу правових підстав для прийняття оскаржуваного наказу №57-п від 20.01.2025 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_1 ».
Щодо аргументів скаржника про те, що наказ вичерпав свою дію, оскільки мав визначений строк виконання, то суд апеляційної інстанції враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 08 вересня 2021 року по справі №816/228/17, а також Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду (постанова від 21 лютого 2020 року по справі №826/17123/18), згідно якої оскарження наказу про проведення перевірки не є належним та ефективним способом захисту права платника податків лише у випадку, якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі такого наказу, оскільки його скасування не призведе до відновлення порушеного права. 
На неможливість оскарження наказу у випадку, якщо контролюючий орган не був допущений до перевірки, Верховний Суд не вказував.
Щодо покликання скаржника на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/1272/25 від 04 березня 2025 року, то такі є безпідставними, оскільки у зазначеному рішенні вказано, що під час розгляду заяви, поданої в порядку статті 283 КАС України, суд перевіряє саме законність чи незаконність підстав не допуску податкових органів до проведення перевірки, а не законність чи незаконність винесення Наказу Головного управління ДПС у Закарпатській області від 20.01.2025 №57-п. Також вказано, що в разі наявності судового рішення про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту платник податків не позбавлений можливості звернутися із заявою про його припинення, якщо надалі наказ про проведення перевірки буде визнано незаконним.
Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновки суду першої інстанції щодо протиправності винесеного наказу ГУ ДПС у Закарпатській області №57-п від 20.01.2025 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_1 » та безпідставність доводів апеляційної скарги.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції викладено мотиви та правові підстави задоволення позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від  02 червня 2025 року у справі №260/1288/25 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення складено  29.09.25