Справа № 127/21737/25 
Провадження № 33/801/1139/2025
Категорія: 146 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Тишківський С. Л.
Доповідач: Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України
10 листопада 2025 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., з участю секретаря судового засідання Кахно О.А., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Мельниченка Миколи Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України,
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
встановив:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2025 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погодившись із судовим рішенням, адвокат Мельниченко М.С. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, оскільки вважає постановленою її з порушенням норм процесуального та матеріального права, визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ст 124 КпАП України, але закрити провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КпАП України. 
В доводах апеляційної скарги посилається на те, що за наявності в матеріалах справи достатніх даних, які вказували на вину ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, суд з порушенням встановленого законом порядку призначив судову експертизу, на підставі висновку якої безпідставно визнав ОСОБА_3 невинуватим і закрив провадження у справі. 
Поза увагою суду першої інстанції залишилися як покази водія ОСОБА_3 , так і потерпілої ОСОБА_1 , яка взагалі не викликалася в судове засідання, відеозапис події, на якому нібито ґрунтувався висновок експертизи, а також інші докази у ній. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 і її представник - адвокат Мельниченко М.С. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах викладених в ній, і просили задовольнити. 
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисник Заяць Б.В. вимоги апеляційної скарги не визнали.
ОСОБА_1 апеляційному суду пояснила, що рухалася вулицею Данила Нечая на транспортному засобі БМВ Х5 і наближаючись до перехрестя, мала намір його перетнути на миготливий зелений сигнал. Наближаючись до перехрестя, побачила, що автомобіль Рено Сценік, який стояв на перехресті, на надаючи їй переваги виконав поворот ліворуч, в зв`язку з чим вона трохи пригальмувала. Далі відпустила гальма і продовжила рух, але в цей час ОСОБА_3 на автомобілі БМВ 320 не пропускаючи її раптово виїхав на її смугу руху і допустив зіткнення з її автомобілем, хоча вона і намагалася його уникнути повернувши кермо вправо. Після події кілька разів зверталася в міський суд з тим, щоб дізнатися про справу, проте не отримала такої інформації. Лише після розгляду справи міським судом дізналася про винесену постанову й звернулася до адвоката з тим, щоб її оскаржити. 
В свою чергу ОСОБА_3 апеляційному суду пояснив, що в`їхав на відповідне перехрестя на зелений, дозволяючий рух сигнал світлофора, далі зупинився за автомобілем Рено Сценік, який також мав повертати ліворуч, а після того, як автомобіль попереду повернув ліворуч, переконався, що для водія зустрічного напрямку увімкнувся жовтий сигнал світлофора, який забороняє рух, і також розпочав маневр повороту, проте побачив на незначній відстані автомобіль БМВ Х5, який здійснив з ним зіткнення. Вважає себе невинуватим в ДТП, так як розраховував на виконання водієм зустрічного автомобіля вимоги ПДР про заборону руху на жовтий сигнал світлофора. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КпАП України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Статтею 7 КпАП України встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 23 КпАП України передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Статтею 251 КпАП України встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 385663 від 08.07.2025 року: «08.07.2025 року о 21:30 год у м. Вінниця по вулиці Данила Нечая 145, водій ОСОБА_3  керував транспортним засобом BMW 320D д.н.з.  НОМЕР_1  по вулиці Данила Нечая, на перехресті з вулицею Якова Шепеля, при повороті ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю BMW Х5 д.н.з.  НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.16.13 та п. 2.3.(б) ПДР». 
Дії ОСОБА_3 працівниками поліції кваліфіковані за статтю 124 КпАП України.
Статтею 124 КпАП України передбачена відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до пункту 16.13 ПДР України перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.
Пункт 2.3 (б) ПДР України зобов`язує водія для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. 
Закриваючи провадження у справі щодо ОСОБА_3 за статтею 124 КпАП України в зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення, суд першої інстанції вірно виходив із того, що для притягнення водія до адміністративної відповідальності за цією статтею між діями водія з порушенням ПДР та спричиненою ДТП з пошкодженнями має бути необхідний причинно-наслідковий зв`язок, чого в даній справі встановлено не було. 
Так, за клопотанням захисту по справі було проведено комплексу судову транспортно-трасологічну та фототехнічну експертизи, згідно з висновком експерта якої від 19 вересня 2025 року:
- у цій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля BMW-320D (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху;
- У цій дорожньо-транспортній ситуації водійка автомобіля BMW Х5 (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 , повинна була діяти відповідно до вимог п.п. 8.7.3 (ґ), 12.4 Правил дорожнього руху;
- у цій дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля BMW Х5 ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п. п. 8.7.3 (ґ), 12.4 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди;
- у цій дорожньо-транспортній ситуації, водійка автомобіля BMW Х5 ОСОБА_1 мала технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем BMW-320D шляхом виконання вимог п.п. 8.7.3 (ґ), 12.4 Правил дорожнього руху, для чого у неї були відсутні будь-які перешкоди технічного характеру. 
Згідно з пунктом 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буди безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. 
Відповідно до пункту 8.7.3 (ґ) ПДР України сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. 
Пунктом 12.4 ПДР України встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. 
Під час експертного дослідження здійснено всебічне вивчення та аналіз матеріалів адміністративної справи, які стосуються механізму дорожньо-транспортної пригоди, в зв`язку з чим апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що експертам нібито не були надані вихідні дані. 
Натомість як випливає з питань, поставлених на вирішення експертів, а також відповідей на них, експертам в розпорядження були надані матеріали адміністративної справи, зокрема, відеозапис комунальних камер спостереження, на якому зафіксована відповідна подія. 
За допомогою цього відеозапису та з використанням відповідних методик, експерти спочатку визначили швидкість руху автомобіля BMW Х5, що у відповідний проміжок часу (під час під`їзду до перехрестя) та з урахуванням похибки 5 км/год становила від 69,5 до 79,5 км/год, що є більшою за дозволену в населених пунктах швидкість руху в 50 км/год. 
Далі експерти встановили, що жовтий сигнал світлофора, який відповідно до пункту 8.7.3 (ґ) забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів увімкнувся за 1,96-2,24 с до перетину автомобілем під керуванням ОСОБА_1 стоп-лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.12. Додаткові 2,05-2.35 с автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався з моменту перетину стоп-лінії горизонтальної розмітки до моменту зіткнення з автомобілем BMW-320D під керуванням ОСОБА_3 .
З урахуванням цих даних, а саме перевищення водієм ОСОБА_1 установленої в населених пунктах швидкості руху, а також перетину нею стоп-лінії горизонтальної розмітки 1.12 на жовтий, забороняючий рух сигнал світлофора, експерти дійшли обґрунтованого висновку про те, що в даній дорожній ситуації вона не мала переваги у русі, а відтак саме вона мала вжити заходів для запобігання зіткненню, і, більше того, мала технічну можливість це зробити, оскільки величина віддалення автомобіля BMW X5 від місця знаходження горизонтальної розмітки 1.12 в момент увімкнення жовтого сигналу світлофора для транспортних засобів більша ніж величина зупинного шляху цього автомобіля в дорожніх умовах на момент пригоди. Тобто іншими словами водійка ОСОБА_1 мала б задіяти гальмування в момент, коли увімкнувся жовтий сигнал світлофора, і в разі такого вона зупинилася б до стоп-лінії. 
Зазначене спростовує посилання її представника на те, що її дії нібито підпадають під дію пункту 8.11 ПДР України. 
Оскільки за умови виконання вимог п. п. 8.7.3 (ґ), 12.4 ПДР зіткнення виключалося, то невідповідність зазначеним положенням в діях водійки автомобіля BMW X5 ОСОБА_1 з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. 
Отже посилання апелянта на те, що матеріали справи нібито містять достатні дані для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України, є безпідставними. 
В`їхавши на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора, ОСОБА_3 добросовісно розраховував відповідно до пункту 1.4 Правил дорожнього руху на виконання водієм зустрічного транспортного засобу сигналу світлофора про його зупинку. 
Не можуть бути підставою для скасування правильної по суті постанови суду першої інстанції посилання на незалучення до участі в ній ОСОБА_1 як потерпілої.
Відповідно до статті 259 КпАП України потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Потерпілий користується правами, передбаченими частиною 2 цієї статті, і його може бути опитано як свідка відповідно до статті 272 КпАП України. 
Відповідно до статті 256 КпАП України прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, а також відомості про заподіяну правопорушення матеріальну шкоду має бути зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення. 
В протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_3 адреса потерпілої не зазначена, а посилання представника на те, що суд першої інстанції мав можливість з матеріалів справи з`ясувати, кому ж в результаті ДТП було заподіяно шкоду, а також встановити адресу потерпілої і викликати її не ґрунтуються на вимогах закону. 
Так само суперечать закону і вимоги апеляційної скарги про скасування постанови про закриття провадження у справі, встановлення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і одночасне закриття справи в зв`язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності. 
Отже доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а оскаржувана постанова є законною і обґрунтованою. 
Враховуючи викладене вище, керуючись статтею 294 КпАП України, суддя, - 
постановив:
Поновити адвокату Мельниченку М.С. строк для подання апеляційної скарги на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2025 року.
Апеляційну скаргу Мельниченка Миколи Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2025 року про закриття справи про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України ОСОБА_3 , - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                І.М. Стадник