ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/30711/24                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Горобцова Я.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  13 листопада 2025 року                                                                                       м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                               Оксененка О.М.,
суддів:                                                     Ганечко О.М.,
                                                          Кузьменка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Клавдієвська лісова науково дослідна станція» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року по справі за адміністративним позовом керівника Бучанської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, Державної екологічної інспекції Столичного округу до Державного підприємства «Клавдієвська лісова науково дослідна станція», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент екології та природних ресурсів Київської обласної державної адміністрації, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання чинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Керівник Бучанської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, Державної екологічної інспекції Столичного округу звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного підприємства «Клавдієвська лісова науково дослідна станція», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент екології та природних ресурсів Київської обласної державної адміністрації, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція» щодо невжиття заходів з організації проведення робіт із винесення меж ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» загальною площею 78 га та закріплення їх в натурі (на місцевості);
- зобов`язати Державне підприємство «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція», відповідно до вимог законодавства України, забезпечити проведення робіт із винесення меж ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» загальною площею 78 га та закріплення їх в натурі (на місцевості).
В обґрунтування позовних вимог про невиконанням відповідачем покладеного законом на нього обов`язку щодо організації проведення робіт із винесення меж ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» загальною площею 78 га та закріплення їх в натурі (на місцевості).
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року позовні вимоги - задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність державного підприємства «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція» щодо невжиття заходів з організації проведення робіт із винесення меж ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» загальною площею 78 га та закріплення їх в натурі (на місцевості).
Зобов`язано Державне підприємство «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція» відповідно до вимог законодавства України, забезпечити проведення робіт із винесення меж ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» загальною площею 78 га та закріплення їх в натурі (на місцевості).
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Державне підприємство «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція» дотримується вимог відповідного заповідного режиму на території Ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище Балка», забезпечує охорону та збереження даної території, що перебуває в користуванні. 
На думку скаржника, в діях Державного підприємства «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція» відсутні ознаки протиправної поведінки (бездіяльності), що вказує на безпідставність позовних вимог.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження з 07 жовтня 2025 року.
У силу вимог частини першої статті 309 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Частиною другою наведеної статті передбачено, що у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, Бучанською окружною прокуратурою Київської області під час виконання повноважень встановлено порушення природоохоронного законодавства, що полягає у невжитті землекористувачем заходів для забезпечення охорони і збереження об`єкта природного заповідного фонду - ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» (далі - пам`ятка), що розташований в адміністративних межах Немішаївської селищної територіальної громади (раніше - с. Пороскотень, Клавдієвська селищна рада Бородянського району) Київської області.
Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Київській області з метою забезпечення режиму охорони та збереження ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» 12.10.2009 землекористувачу - ДП «Клавдієвське лісове господарство» видано охоронне зобов`язання за №ППБЗД 1-563, яке зареєстровано в Державному управлінні охорони навколишнього природного середовища в Київській області 23.02.1999.
Відповідно до вказаного охоронного зобов`язання ДП «Клавдієвське лісове господарство» забезпечує додержання вимог заповідного режиму на території ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» та згідно зі ст.ст.   27,   28,   46,   53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України»   виносить в натуру межі природно-заповідної території, встановлює державні межові, інформаційно-охоронні знаки, інформаційні щити, наносить контури природно-заповідної території на планово-картографічні матеріали лісовпорядкування і землеустрою з детальною характеристикою в таксаційних описах і проектах внутрішньогосподарського землеустрою.
У подальшому, Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Київській області з метою забезпечення режиму охорони та збереження ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» 23.04.2013 землекористувачу - ДП «Клавдієвське лісове господарство» видано охоронне зобов`язання за № ППБЗД 1-563.
Відповідно до вказаного охоронного зобов`язання ДП «Клавдієвське лісове господарство» як землекористувач (землевласник) зобов`язаний: дотримуватись встановленого режиму для території природно-заповідного фонду відповідно до Положення; не здійснювати у межах території природно- заповідного фонду забороненої господарської діяльності; вживати заходів щодо попередження і ліквідації екологічних наслідків аварій та шкідливого впливу на територію природно-заповідного фонду; дотримуватися вимог щодо використання території природно-заповідного фонду; забезпечити охорону та збереження цінних природних комплексів території природно-заповідного фонду.
За змістом вказаного охоронного зобов`язання, вказана Пам`ятка природи передається ДП «Клавдієвське лісове господарство» під охорону та дотримання встановленого режиму території ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка». Землекористувач (землевласник) забезпечує охорону та збереження території, що перебуває у його користуванні (власності).
У той же час, відомості про визначення меж та встановлення їх в натурі (на місцевості) об`єкту природно-заповідного фонду - ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка», відсутні.
Так, за інформацією Департаменту екології та природних ресурсів Київської обласної військової адміністрації №1225-28.05.03-2024 від 10.04.2024 межі ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» не винесені в натурі, відповідний проект землеустрою не розроблявся.
Відсутність визначених меж Пам`ятки природи підтверджується і листом Головного управління Держгеокадастру у Київській області №10-10-0.3-3803/2-24 від 15.04.2023, відповідно до якого у регіональному фонді документації із землеустрою та оцінки земель Головного управління відсутня документація із землеустрою щодо організації території та встановлення меж земельної ділянки на місцевості (в натурі) ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище Бабка». Відомості про земельну ділянку даного об`єкту природно   заповідного фонду до Державного земельного кадастру, не вносились.
За інформацією Відділу №4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області (далі - Відділ) у Відділі відсутні будь-які матеріали чи документація із землеустрою щодо земельної ділянки ботанічної пам`ятки природа загальнодержавного значення «Урочище Бабка». Згідно з наявною в Головному управлінні інформацією Урочище Бабка площею 78 га розташоване на землях ДП «Клавдієвське лісове господарство».
У свою чергу, Бучанською окружною прокуратурою Київської області 02.04.2024 до ДП «Клавдієвське лісове господарство» скеровано лист №53/1-2334 вих-24 щодо надання відомостей, зокрема, про те, чи виготовлялась документація із землеустрою щодо винесення меж ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» в натурі на місцевості.
У відповідності до листа ДП «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція» № 238/04 від 12.04.2024 документація із землеустрою щодо винесення меж об`єкта природно-заповідного фонду в натурі на місцевості та проект його створення, який включає текстове описання проходження його меж на місцевості, не розроблялися у зв`язку з відсутністю коштів.
Таким чином, оскільки протягом тривалого часу землекористувачем не вжито заходів щодо визначення меж Пам`ятки природи та встановлення їх в натурі (на місцевості), у зв`язку з чим відомості про земельну ділянку, на якій розташований вказаний об`єкт природно-заповідного фонду не внесено до Державного земельного кадастру, що, на думку суду, створює загрозу цілісності Пам`ятки природи та може призвести до пошкодження, знищення унікального ландшафту, та через відсутність встановлених меж ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» існує реальна загроза вибуття із власності держави особливо цінних земель, що належать до природно-заповідного фонду, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки порушені державні інтереси є незахищеними, з боку зазначених органів державної влади має місце бездіяльність, що відповідно до ст. 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру» покладає на органи прокуратури обов`язок здійснювати представництво інтересів держави в суді шляхом пред`явлення даного позову, тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Частиною першою статті 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» до природно-заповідного фонду України належать природні території та об`єкти-природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.
Згідно зі ст. 43 Земельного кодексу України та частиною першою ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України»   землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Межі територій та об`єктів природно- заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» управління територіями та об`єктами природно-заповідного фонду, для яких не створюються спеціальні адміністрації, здійснюється підприємствами, установами та організаціями, у віданні яких перебувають ці території та об`єкти.
Оголошення пам`яток природи відповідно до статті 27 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» проводиться без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів.
Власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених пам`ятками природи, відповідно до   ст. 28 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.
Разом з цим, стаття 60 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» визначає, що охорона природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків, а також ботанічних садів, дендрологічних парків, зоологічних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення, а також регіональних ландшафтних парків, управління якими здійснюється спеціальними адміністраціями, покладається на служби їх охорони, які входять до складу служби державної охорони природно-заповідного фонду України. Охорона територій та об`єктів природно-заповідного фонду інших категорій покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають.
Частиною п`ятою ст. 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.
Таким чином, зі змісту вище зазначених норм законодавства вбачається, що для забезпечення режиму охорони та збереження об`єкта природно-заповідного фонду власники або користувачі такого об`єкту зобов`язані вжити всіх необхідних заходів, передбачених Законом України «Про природно-заповідний фонд України», зокрема, вжити заходів для визначення та встановлення в натурі (на місцевості) меж територій природно-заповідного фонду, установлення охоронних зон, укладення та виконання охоронного зобов`язання.
Як свідчать матеріали справи, у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України № 715-р від 12.06.2020 «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Київської області» с. Пороскотень, яке входило до складу Клавдієво-Тарасівської селищної ради входить до складу Немішаївської об`єднаної територіальної громади.
У свою чергу, Ботанічна пам`ятка природи загальнодержавного значення «Урочище Бабка», площею 78 га, створена на підставі розпорядження Ради Міністрів УPCP від 14.10.1975 №780-Р та оголошена територією природно-заповідного фонду.
У подальшому, наказом Міністерства екології та природних ресурсів України «Про затвердження Положення про ботанічну пам`ятку природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» №25 від 28.01.2013 затверджено Положення про ботанічну пам`ятку природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» (далі - Положення).
Згідно з п. 1.2 Положення пам`ятка природи входить до складу природно- заповідного фонду України і охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання.
Відповідно до п. 1.3 Положення пам`ятка природи загальною площею 78 га розташована в адміністративних межах Клавдієвської селищної ради Бородянського району Київської області Діброво-Ленінського лісництва в кв. 41 вид. 11, кв. 42 вид. 12, 17, кв. 43 вид. 23, 24, кв. 51 вид. 1, кв. 5 2 вид. 1, 5 і перебуває у користуванні ДП «Клавдієвське лісове господарство».
Відповідно до п. 2.1 Положення Пам`ятку природи створено з метою збереження унікального ландшафту півдня Київського Полісся з високопродуктивними дубовими і змішаними насадження та багатим підліском, де в трав`яному покриві проростають чорниця, суниця, брусниця та гриби. Посеред урочища мальовниче озеро площею 7 гектарів.
Згідно з п. 1.6 Положення межі Пам`ятки природи встановлюються у натурі (на місцевості), оформляються відповідними знаками та інформаційними матеріалами, наносяться на планово-картографічні матеріали територіальних органів Держземагентства та Землекористувача, відображаються у відповідних формах статистичної звітності з кількісного обліку земель (форма №6-зем) та землевпорядній документації, обов`язково враховуються при реконструкції та розвитку прилеглих територій.
Пунктом 1.5 Положення землекористувач на території Пам`ятки природи у своїй діяльності керується   Конституцією України,   Законом України «Про природно-заповідний фонд України», іншими законодавчими і нормативно-правовими актами та цим Положенням, забезпечує і несе відповідальність за належний стан території Пам`ятки природи та додержання встановленого режиму території.
У свою чергу, у статті 2 Земельного кодексу України визначено, що суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).
Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, окрім іншого, організація землеустрою та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
Відповідно до   ст. 19 Земельного кодексу України землі України за цільовим призначенням поділяються на категорії, в тому числі землі природно- заповідного та іншого природоохоронного призначення.
Згідно зі статтею 43 Земельного кодексу України   землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
У відповідності до абзаців 11, 15 частини першої ст. 1 Закону України «Про землеустрій»    проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про землеустрій»   землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно- територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико- культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.
Частиною другою статті 47 Закону України «Про землеустрій»   передбачено, що проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно- заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою: а) збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; б) створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму; в) створення приміських зелених зон, збереження і використання об`єктів культурної спадщини; г) проведення науково-дослідних робіт; ґ) встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; д) визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.
Таким чином, з аналізу вищезазначених норм вбачається, що на ДП «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція» покладено обов`язок із організації проведення робіт із винесення меж ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» загальною площею 78 га та встановлення їх в натурі (на місцевості), а саме замовлення проекту землеустрою та здійснення контролю за його виготовленням.
Натомість, через тривалу бездіяльність щодо виконання вимог чинного законодавства та охоронного зобов`язання на даний час межі ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» не визначені, територія об`єкту до даних Державного земельного кадастру не внесена, тому існує небезпека використання землі на території пам`ятки природи не за цільовим призначенням. 
При цьому, як вірно відзначено судом першої інстанції, відсутність встановлених меж в натурі фактично унеможливить збереження його природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу, у зв`язку з чим наявні підстави для зобов`язання відповідача вжити відповідних заходів по винесенню меж пам`ятки природи та закріпити його межі в натурі (на місцевості).
Посилання відповідача на недостатність фінансування з метою виконання покладеного на нього обов`язку з організації проведення робіт із винесення меж ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» загальною площею 78 га та закріплення їх в натурі (на місцевості), колегія суддів оцінює критично, враховуючи, що така бездіяльність мала місце протягом тривалого часу, а відповідачем не надано суду доказів з вжиття вичерпних заходів щодо отримання такого фінансування.
При цьому, слід враховувати, що у даному випадку прокурор має повноваження на представництво в суді інтересів держави у спірних правовідносинах, з огляду на наступне.
Так, згідно зі ст. 131-1 Конституції України, на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
У силу вимог пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надані повноваження органу виконавчої влади.
При вирішенні справи суд бере до уваги, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, а тому прокурор в кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 дійшла висновків, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
Пункт 8 частини першої статті 4 КАС України визначає позивача, як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, або адміністратора за випуском облігацій, який подає позов до адміністративного суду на захист прав, свобод та інтересів власників облігацій відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», а також суб`єкта владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.
При цьому, що у частині третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру» відсутній такий випадок представництва прокурором інтересів держави в суді як відсутність у суб`єкта владних повноважень законного права на звернення до адміністративного суду, про який зазначає позивач.
Відповідно до пункту 5 частини четвертої статті 46 КАС України юридична особа, яка не є суб`єктом владних повноважень, може бути відповідачем лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право на звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень.
Тобто, суб`єкт владних повноважень, виступаючи позивачем, має бути уповноважений законом на звернення до суду за вирішенням спору прямо визначеного законом.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2022 року у справі № П/811/1067/17, де вказано, що звернення до адміністративного суду на виконання владних управлінських функцій передбачає, що така форма реагування має витікати безпосередньо з повноважень цього органу (у певній сфері правовідносин), а право на звернення до суду (з відповідним адміністративним позовом), зміст якого, коли це стосується суб`єкта владних повноважень, прирівнюється до його повноважень, має бути чітко передбачено законом.
Так, частиною першою   ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»   передбачено, що природні ресурси України є власністю Українського народу.
Згідно зі ст. 5 «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
Подання прокуратурою вказаної позовної заяви обумовлено необхідністю відновлення та захисту порушених інтересів держави, які полягають у неухильному дотриманні режиму охорони та використання об`єкта природно- заповідного фонду, що неможливо без встановлення його меж в натурі на місцевості.
Твердження про те, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» висловлене і Європейським судом з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 10.11.2004. Вказані висновки знайшли своє відображення у правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-92цс13, в резолютивній частині Рішення Конституційного Суду України зазначено, що прокурори та їх заступники подають до суду позови саме в інтересах держави.
За таких умов, охорона та збереження об`єктів та територій природно- заповідного фонду є пріоритетом та незмінно складає державний і суспільний інтерес.
Відповідно до частини першої статті 62 Закону України «Про природно-заповідний фонд України»   державний контроль за додержанням режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, посадовими особами служби державної охорони природно-заповідного фонду України та іншими уповноваженими законом державними органами.
Європейський Суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» Європейський Суд з прав людини висловив думку, що сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».
Відповідно до   ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України   у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
З аналізу   ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»   вбачається, що надавши прокурору повноваження представництва, законодавець визначив можливість органів прокуратури захищати державні інтереси, якщо уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист законних інтересів держави.
Як вбачається з матеріалів справи, Бучанською окружною прокуратурою Київської області подається вказаний позов в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації та Державної екологічної інспекції Столичного округу, оскільки в ході реалізації повноважень, наданих органам прокуратури   Конституцією України   та   Законом України «Про прокуратуру», позивачем встановлено обставини недотримання вимог природоохоронного законодавства, що проявляється у не винесенні меж ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» та не закріпленні її меж в натурі (на місцевості).
Так, про виявлені прокуратурою порушення законодавства в частині не встановлення меж ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» в натурі (на місцевості) відповідні суб`єкти владних повноважень були повідомлені: листами позивача від 10.02.2023 №53/1-1075 вих-23, від 02.04.2024 №53/1-2330 вих-24 - Київська обласна державна адміністрація та листом позивача від 02.04.2024 №53/1-2336 вих-24 - Державна екологічна інспекція Столичного округу.
Крім того, відповідно до листа Департаменту екології та природних ресурсів Київської обласної державної адміністрації №473-28.05.3-2023 від 17.02.2023 Департаментом у додатку зазначено перелік територій та об`єктів природно-заповідного фонду Бучанського району Київської області з інформацією про наявність землевпорядної документації щодо винесення їх меж в натуру, серед яких, зокрема, в пункті 1 зазначено відомості про ботанічну пам`ятку природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка», межі якої не винесено в натуру. Таким чином, Департамент обізнаний в порушенні вимог законодавства про природно-заповідний фонд, проте, належних заходів спрямованих на захист інтересів держави ні Київською обласною державною адміністрацією, ні Державною екологічною інспекцією Столичного округу не вжито.
Разом з тим, відповідно до листа Департаменту екології та природних ресурсів Київської обласної державної адміністрації №1225-28.05.3-2024 від 10.04.2024 Департаментом зазначено, що межі ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка» не винесено в натуру. Таким чином, Департамент обізнаний в порушенні вимог законодавства про природно- заповідний фонд, проте, належних заходів спрямованих на захист інтересів держави ні Київською обласною державною адміністрацією, ні Державною екологічною інспекцією Столичного округу не вжито.
Листи Бучанської окружної прокуратури від 02.04.2024 №53/1-2330 вих-24 та від 02.04.2024 №53/1-2336 вих-24 Київською обласною державною адміністрацією та Державною екологічною інспекцією Столичного округу залишені без відповіді.
Однак, Київська обласна державна адміністрація дорученням від 02.04.2024 №103 3 7/01/2024 передоручила розгляд листа прокурора Департаменту екології та природних ресурсів Київської обласної державної адміністрації, що свідчить про те, що останньою не вжито заходів з метою усунення допущених порушень інтересів держави у сфері охорони та ефективного використання природно-заповідного фонду. Київська обласна державна адміністрація незважаючи на наявні порушення не звернулась до суду з позовною заявою про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вжити заходів щодо винесення в натурі меж ботанічної пам`ятки природи загальнодержавного значення «Урочище «Бабка».
Згідно інформації Департаменту екології та природних ресурсів Київської обласної державної адміністрації від 12.04.2024 №125 5-28.05.3-2024 порушені у листі питання опрацьовано Департаментом у межах розгляду листа Бучанської окружної прокуратури від 02.04.2024 № 53/1-2332 вих-24. За результатами розгляду Бучанську окружну прокуратуру поінформовано листом Департаменту від 10.04.2024 №1225-28.05.3-2024.
Відповідно до листа Державної екологічної інспекція Столичного округу від 09.04.2024 №9/6/2-30/954, враховуючи те, що у разі, коли розрахунки збитків проведено не особами, що здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства, не на основі актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт порушень, які виявлені за результатами державного контролю за додержанням вимог природоохоронного законодавства фізичними особами, фізичними особами - підприємцями та юридичними особами, Інспекція позбавлена можливості щодо пред`явлення позову. Разом з тим, Інспекція не заперечує щодо пред`явлення прокуратурою позову в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вжити заходів.
З огляду на викладене, на думку суду, у прокурора були обґрунтовані підстави для пред`явлення позовної заяви в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації та Державної екологічної інспекції Столичного округу у зв`язку із здійсненням останніми захисту інтересів держави неналежним чином.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Клавдієвська лісова науково дослідна станція» - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко

Судді                                                                                      О.М. Ганечко

                                                                                            В.В. Кузьменко