УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2025 року
м. Київ
справа № 464/2158/24
провадження № 51-4124ск25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Як убачається з копії судового рішення, Сихівський районний суд м. Львова ухвалою від 11 серпня 2025 року відмовив у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зупинення судового провадження на підставі приписів ч. 1                    ст. 335 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
Не погоджуючись із цією ухвалою суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, за результатами перевірки якої апеляційний суд ухвалою від 22 вересня 2025 року відмовив у відкритті провадження за вказаною апеляційною скаргою, оскільки її подано на судове рішення, що не підлягає оскарженню (ч. 4 ст. 399 КПК).
ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2025 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
У частині 2 цієї статті зазначено, зокрема, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Приписами ч. 4 ст. 399 КПК визначено, окрім іншого, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Відмовляючи у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що приписами процесуального закону не передбачено оскарження в порядку апеляційної процедури ухвали місцевого суду про відмову в задоволенні клопотання про зупинення судового провадження на підставі приписів ч. 1 ст. 335 КПК. 
Водночас колегія суддів Верховного Суду звертає увагу касатора, що заперечення на таку ухвалу, відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК, можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 цієї статті.
Покликання скаржника на постанову Верховного Суду від 15 квітня 2024 року у справі № 554/2506/22 суд касаційної інстанції вважає безпідставним, оскільки у зазначеному рішенні йдеться про постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальним процесуальним законом, та про пряме неврегулювання можливості оскарження у апеляційному, а у подальшому й касаційному порядку рішення суду за результатами розгляду клопотання про вирішення долі речових доказів, тоді як у цій справі суд постановив ухвалу в порядку, визначеному КПК, з огляду на приписи ст. 335, ч. 2 ст. 369 та ч. 2 ст. 392 КПК.
Отже, суддя апеляційного суду з урахуванням зазначених вище положень закону правильно встановив, що апеляційна скарга подана на судове рішення, яке згідно з приписами КПК не підлягає апеляційному оскарженню, тому, відмовляючи у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
З огляду на наведене Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Таким чином, відсутні підстави для задоволення касаційної скарги обвинуваченого.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Ураховуючи викладене, Верховний Суд згідно з ч. 2 ст. 428 КПК відмовляє у відкритті касаційного провадження. 
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                         ОСОБА_3