ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2025 року 
м. Київ
справа № 380/17599/24
адміністративне провадження № К/990/7019/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,
суддів - Жука А. В., Загороднюка А. Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Бабій Ірина Миколаївна, на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 (суддя - Кузан Р. І.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2025 (колегія суддів у складі: Гудима Л. Я., Качмара В. Я., Кузьмича С. М.),
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст обставин справи і рішень судів попередніх інстанцій 
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся 19.08.2024 до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - ГУНП у Львівській області, відповідач), у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати пункт 23 наказу начальника ГУНП у Львівській області Олександра Шляховського від 29.07.2024 за № 2925 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ГУНП у Львівській області»;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП у Львівській області Шляховського Олександра від 09.08.2024 за № 471о/с «Про особовий склад»;
- визнати протиправними дії ГУНП у Львівській області (код ЄДРПОУ: 40108833) щодо переміщення капітана поліції ОСОБА_1 на посаду інспектора роти № 3 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП, з посади дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП та скасувати наказ ГУНП у Львівській області (код ЄДРПОУ: 40108833) щодо переміщення капітана поліції ОСОБА_1 на посаду інспектора роти № 3 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП, з посади дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП (знаходиться у відповідача), як протиправний;
- поновити капітана поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП у Львівській області;
- визнати протиправною бездіяльність ГУНП у Львівській області (код ЄДРПОУ: 40108833) щодо не звільнення зі служби в поліції за рапортом від 26.02.2024 капітана поліції ОСОБА_1 ;
- зобов`язати ГУНП у Львівській області винести наказ про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за рапортом від 11.06.2024, згідно з пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №  580-VIII).
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до ГУНП у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити дії залишено без руху для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків шляхом подання в канцелярію Львівського окружного адміністративного суду у десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску; оригіналу документа про сплату судового збору за подання позову в сумі 3633,60 гривень.
Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції установив, що наказом ГУНП у Львівській області № 2925 від 29.07.2024 застосовано дисциплінарне стягнення до ОСОБА_1 . До суду позовна заява про оскарження наказу ГУНП у Львівській області № 2925 від 29.07.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ГУНП у Львівській області» надійшла лише 19.08.2024, після спливу місячного терміну. При цьому суд першої інстанції зазначив, що позивачем належним чином не наведено обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних обставин, що зумовили поважність пропуску встановленого законом строку звернення до суду, а відтак дійшов висновку, що позивачу необхідно надати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів, що підтверджуються причини пропуску такого. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що зі змісту позовної заяви убачається, що позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру, кожна з яких у розумінні Закону України «Про судовий збір» є окремим об`єктом справляння судового збору, а відтак, сума судового збору за подання позовної заяви становить 3633,60 гривень.
05.09.2024 до суду першої інстанції від представниці позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУНП у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити дії. Зобов`язано ГУНП у Львівській області надати докази ознайомлення ОСОБА_1 з наказом від 29.07.2024 за № 2925 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ГУНП у Львівській області». При цьому, суд першої інстанції у цій ухвалі зазначив, що заява позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду буде розглядатися судом у підготовчому судовому засіданні.
30.09.2024 відповідач подав до суду першої інстанції клопотання про залишення позовної заяви в частині позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП у Львівській області від 14.06.2024 № 325 о/с в частині переміщення ОСОБА_1 на посаду інспектора роти № 3 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області без розгляду у зв`язку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду.
Клопотання обґрунтоване тим, що переміщення поліцейських відноситься до питання проходження служби в поліції та стаття 65 Закону № 580-VIII міститься у Розділі VII «Загальні засади проходження служби в поліції», відтак для оскарження наказу ГУНП у Львівській області від 14.06.2024 № 325 о/с встановлюється місячний строк, відповідно до частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а тому відповідач уважав, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП у Львівській області від 14.06.2024 № 325 о/с в частині, що стосується ОСОБА_1 , подана з пропуском процесуального строку, оскільки позивач ознайомлений з оскаржуваним наказом 25.06.2024, а з позовом до суду звернувся тільки 16.08.2024, тобто з пропуском місячного терміну.
11.10.2024 до суду першої інстанції від представниці позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій вона повністю підтримала позовні вимоги, викладені у поданій ОСОБА_1 первинній позовній заяві, але уважала за необхідне уточнити резолютивну частину позовної заяви без зміни предмета та підстав позову та викласти її в наступній редакції:
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП у Львівській області № 325 о/с від 14.06.2024 «Про особовий склад»;
- визнати протиправним та скасувати пункт 23 наказу начальника ГУНП у Львівській області Олександра Шляховського від 29.07.2024 за № 2925 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ГУНП у Львівській області»;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП у Львівській області Шляховського Олександра від 09.08.2024 за № 471о/с «Про особовий склад»;
- поновити капітана поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП;
- визнати протиправною бездіяльність ГУНП у Львівській області (код ЄДРПОУ: 40108833) щодо не звільнення зі служби в поліції за рапортом від 26.02.2024 капітана поліції ОСОБА_1 ;
- зобов`язати ГУНП у Львівській області винести наказ про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за рапортом від 11.06.2024, згідно з пунктом 7 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII.
Крім того, 11.10.2024 до суду першої інстанції від представниці позивача надійшло клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якому вона просила визнати причину пропуску строку на оскарження наказу ГУНП у Львівській області № 325 о/с від 14.06.2024 «Про особовий склад» поважною та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовною вимогою про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП у Львівській області № 325 о/с від 14.06.2024 «Про особовий склад».
Клопотання обґрунтоване тим, що лише 30.09.2024 на адвокатський запит адвоката Бабій І. М. засобами поштового зв`язку отримано копію наказу ГУНП у Львівській області № 325 о/с від 14.06.2024 «Про особовий склад» щодо переміщення капітана поліції ОСОБА_1 на посаду інспектора роти № 3 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП, з посади дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП, що підтверджується поштовим конвертом. Також представник позивача зазначила, що повідомлення з мережі «Телеграм» не є належними та допустимими доказами ознайомлення позивача зі спірним наказом. Зі скрінів повідомлень невідомо чи дійсно такі скеровувалися на телефонний номер позивача, чи дійсно це месенджер «Телеграм». Крім того, на скрінах є позначки «змінено», що також, на її думку, доводить невідповідність даного доказу критеріям об`єктивності та достовірності. Зазначає, що спірний наказ мав бути надісланий рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. При цьому фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським відповідного документу є отримання органом, що скеровував такий наказ, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення. Указує, що в матеріалах справи відсутні поштові повідомлення про вручення або про відмову від отримання ОСОБА_1 або інші докази у підтвердження належного повідомлення позивача про наявність спірного наказу.
18.11.2024 до суду першої інстанції від представниці позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій вона повністю підтримала позовні вимоги, викладені у поданій ОСОБА_1 первинній позовній заяві, але уважала за необхідне уточнити резолютивну частину позовної заяви без зміни предмета та підстав позову та викласти її в наступній редакції:
- визнати протиправним і скасувати наказ ГУНП у Львівській області № 325 о/с від 14.06.2024 в частині переміщення капітана поліції ОСОБА_1 (0062718) на посаду інспектора роти № 3 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії (стрілецький) ГУНП, звільнивши його з посади дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП з 14.06.2024, встановивши посадовий оклад у розмірі 2400 гривень та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 40 відсотків;
- визнати протиправним та скасувати пункт 23 наказу начальника ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 від 29.07.2024 за № 2925 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ГУНП у Львівській області»;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 09.08.2024 за № 471о/с «Про особовий склад»;
- поновити капітана поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП;
- визнати протиправною бездіяльність ГУНП у Львівській області (код ЄДРПОУ: 40108833) щодо не звільнення зі служби в поліції за рапортом від 26.02.2024 капітана поліції ОСОБА_1 ;
- зобов`язати ГУНП у Львівській області винести наказ про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за рапортом від 11.06.2024, згідно з пунктом 7 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII.
Крім того, 18.11.2024 до суду першої інстанції від представниці позивача надійшли додаткові пояснення до клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у яких вона зазначила про відсутність належних та допустимих доказів ознайомлення позивачем з наказом № 325 о/с від 14.06.2024 «Про особовий склад».
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду. Клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі задоволено повністю. Позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу ГУНП у Львівській області від 14.06.2024 № 325 о/с в частині переміщення ОСОБА_1 на посаду інспектора роти № 3 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області залишено без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240 КАС України.
Залишаючи позов в частині вимог без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що з долучених відповідачем доказів судом установлено, що ОСОБА_1 ознайомлено з наказом ГУНП у Львівській області № 325 о/с від 14.06.2024 за допомогою месенджера «Telegram», до якого прив`язаний номер мобільного телефону НОМЕР_1 . Указане повідомлення переглянуте позивачем 25.06.2024 о 13:33 год. Утім, позовна заява позивачем подана до суду 19.08.2024, тобто з пропуском місячного строку з дня його ознайомлення з наказом. Крім того, з наявних у справі матеріалів службового розслідування суд установив, що в особовій справі позивача наявна розписка від 19.05.2022, у якій ОСОБА_1 повідомив підрозділ кадрового забезпечення, що в його користуванні є мобільний телефон з номером НОМЕР_1 , на якому установлено месенджери «WhatsApp», «Massenger» «Telegram», «Viber», а також поштова скринька ІНФОРМАЦІЯ_1 У разі зміни указаної інформації позивач зобов`язувався невідкладно повідомити безпосереднього начальника та підрозділ кадрового забезпечення. У ході проведення службового розслідування комісією був опитаний старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , інспектор сектору кадрового забезпечення ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, який пояснив, що 25.06.2024 о 13 год 33 хв через меседжер «Telegram» ним було ознайомлено капітана поліції ОСОБА_1 з наказом про його переміщення на посаду інспектора роти № 3 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до наявних у матеріалах службового розслідування скріншотів з мобільного телефону ОСОБА_4 можливо дослідити зміст надісланих вкладень у повідомленні, а також адресата повідомлення - ОСОБА_1 , який користується номером телефону НОМЕР_1 .
Також суд першої інстанції зазначив, що на момент прийняття оскаржуваного наказу позивач був поліцейським та проходив службу в Національній поліції України. Отже, ураховуючи особливий статус поліцейського та особливості проходження служби в поліції, позивач зобов`язаний був перебувати на робочому місці та виконувати покладені на нього повноваження на посаді, на яку його призначено.
Водночас зі змісту позовної заяви та долучених доказів суд першої інстанції установив, що позивач у червні 2024 року перебував на листку тимчасової непрацездатності по 05.07.2024 включно (з 06.07.2024 мав приступити до служби). Тобто, з 06.07.2024 ОСОБА_1 міг та повинен був дізнатися про місце проходження ним служби та обсяг покладених на нього повноважень, відтак мав можливість ознайомитися безпосередньо на робочому місці зі змістом наказу про його переміщення на іншу посаду.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції зазначив, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач необґрунтовано, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
Зважаючи на те, що позивач не обґрунтував поважності причин пропуску строку звернення до суду із указаним позовом в частині позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП у Львівській області від 14.06.2024 № 325 о/с «Про особовий склад» щодо переміщення ОСОБА_1 на посаду інспектора роти № 3 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, а також не надав доказів поважності причин пропуску такого строку, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ГУНП у Львівській області в частині зазначеної вимоги підлягає залишенню без розгляду.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції від 18.11.2024, представник позивач подала апеляційну скаргу.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 з питань залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог у справі № 380/17599/24 залишено без змін.
Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, уважав їх правильними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Так, суд апеляційної інстанції установив, що про порушення своїх прав, свобод чи інтересів позивач дізнався 25.06.2024, коли його ознайомлено з наказом ГУНП у Львівській області № 325 о/с від 14.06.2024 за допомогою месенджера «Telegram», а позовна заява позивачем подана до суду 19.08.2024, тобто з пропуском місячного строку з дня його ознайомлення з наказом. При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку. Позивачем не наводиться жодних причин, що перешкоджали звернутися до суду в межах строку, визначеного законом. Отже, ураховуючи те, що поважних та об`єктивних причин пропуску строку звернення до суду з позовом позивачем не зазначено та у ході судового розгляду справи таких не встановлено, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про необхідність застосування до спірних правовідносин положень статті 123 КАС України.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
Не погодившись із ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2025, позивачем, в інтересах якого діє адвокатка Бабій І. М., подано до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, він просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2025 та ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 у справі № 380/17599/24 з питань залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог та направити справу для продовження розгляду до Львівського окружного адміністративного суду.
На обґрунтування вимог касаційної скарги указує, що діюче станом на час спірних правовідносин законодавство не забороняло роботодавцю та працівнику поряд з традиційним поштовим зв`язком використовувати для персонального повідомлення засоби електронної комунікації. Проте процедура обміну документами має бути чітко урегульована відповідними актами підприємства, установи, організації. Зазначає, що відповідачем не було надано відповідного затвердженого порядку щодо обміну інформацією в умовах воєнного стану, а у матеріалах справи наявна лише згода позивача на обробку інформації щодо його конфіденційних даних, що не свідчить про погодження між сторонами можливості застосування указаного альтернативного способу обміну саме кадровими документами. Крім того, зазначає, що відповідачем не надано будь-яких кадрових документів, що знаходяться в особовій справі позивача, в яких зазначені контактні дані останнього, зокрема установленого додатку, на який погоджено відправку документообігу.
На думку скаржника, суди попередніх інстанцій на власний розсуд розтлумачили наявну у матеріалах справи розписку, якою позивач надав «згоду на обробку персональних даних для використання в межах професійних, службових, трудових обов`язків», як доказ узгодження надіслання наказів між позивачем та відповідачем. Надані відповідачем скріншоти переписки через месенджер нібито з позивачем, скаржник уважає такими, що не несуть жодної доказової цінності, оскільки такий спосіб обмінну кадровими документами не погоджений між сторонами та не оформлений належний чином, а також не містить доказів отримання позивачем наказу про переведення.
Звертає увагу, що навіть у наданих скріншотах з месенджера «Telegram» є відмітка «змінено», що вже ставить під сумнів достовірність інформації, на яку покликається відповідач, адже невідомо що за зміни вносилися, щодо чого, як і невідомо достеменно авторів спілкування.
Також зазначає, що усі інші накази надсилалися позивачеві засобами поштового зв`язку або на його електронну адресу. Разом з тим, судами проігноровано той факт, що усі інші накази з кадрових питань скеровувалися засобами поштового зв`язку, що, на думку скаржника, свідчить, що спірний наказ не надсилався позивачу у належний спосіб.
Проаналізувавши докази про надсилання позивачу на месенджер «Telegram» оспорюваного наказу, скаржник звертає увагу, що такі не містять точної дати надсилання та з них неможливо установити авторів цього листування. Також відсутні докази підписання цього листа електронним цифровим підписом. При цьому відсутність електронного цифрового підпису на електронному доказі свідчить про те, що зміст такого документа не захищений від внесення правок та викривлення інформації (наявна відмітка на скриншоті «Змінено»).
Крім того, скаржник наголошує, що позивач не надавав своєї згоди на здійснення електронної комунікації по кадрових питаннях із відповідачем за допомогою месенджеру «Telegram».
Також зауважує, що навіть на адвокатський запит, відповідач також спочатку надав помилковий наказ, який як потім виявилося містив описку, і повторно скерував адвокатові наказ у правильній редакції.
Твердження відповідача, що позивач був поінформований про зміст наказу та мав його своєчасно виконати скаржник уважає хибним, оскільки загальна поінформованість про існування документу не підміняє собою установлений законом порядок ознайомлення керівником підлеглого - виконавця з розпорядчим актом.
На думку скаржника, є неприпустимим, що суд першої інстанції, усупереч обов`язку роботодавця належно виконати обов`язок щодо ознайомленням з кадровим наказом поліцейського, переклав всю відповідальність на позивача.
Уважає, що доказів на спростування зазначених тверджень позивача, а саме: на підтвердження факту належного ознайомлення позивача з спірним наказом у червні 2024 року, відповідач до суду не надав, адже такий повинен був надісланий рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. При цьому, фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським відповідного документу є отримання органом, що скеровував такий наказ, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
Наголошує, що у матеріалах справи відсутні поштові повідомлення про вручення або про відмову від отримання позивачем або інші докази у підтвердження належного його повідомлення про наявність спірного наказу.
Скаржник уважає, що визнаючи неповажними причини пропущення позивачем строку звернення до суду з указаним позовом, суди попередніх інстанцій не урахували належним чином усіх необхідних обставин і наведених позивачем та його представником аргументів.
Позиція інших учасників справи
Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення.
Рух справи в суді касаційної інстанції
20.02.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Бабій І. М., на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2025.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2025 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Мартинюк Н. М., суддів Жука  А.  В., Мельник-Томенко Ж. М. для розгляду судової справи № 380/17599/24.
Ухвалою Верховного Суду від 08.04.2025 відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Бабій І. М., на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2025.
Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 30.09.2025 № 1215 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 380/17599/24 у зв`язку з перебуванням судді Мартинюк Н. М. у відпустці по вагітності та пологах.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2025 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко  Ж.  М., суддів Жука А. В., Загороднюка А. Г. для розгляду судової справи №  380/17599/24.
Ухвалою Верховного Суду від 12.11.2025 закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права, оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статті 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, колегія суддів виходить із такого.
Згідно з частинами першою, другої та третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У частині третій статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Предметом оскарження у цій справі, зокрема, є наказ ГУНП у Львівській області № 325 о/с від 14.06.2024 «Про особовий склад» в частині переміщення капітана поліції ОСОБА_1 (0062718) на посаду інспектора роти № 3 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії (стрілецький) ГУНП, звільнивши його з посади дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП з 14.06.2024, встановивши посадовий оклад у розмірі 2400 гривень та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 40 відсотків;
Позивач до суду із вимогою про оскарження указаного наказу звернувся 19.08.2024.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у статті 123 КАС України, відповідно до частини першої якої, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Суд уважає за необхідне підкреслити, що процесуальне законодавство установлює певний порядок дій суду при виявленні недоліків, зокрема, позовної заяви. Як у випадку невиконання вимог статті 160 КАС України щодо форми та змісту позовної заяви, так і вимог щодо дотримання строку звернення до суду, зокрема, відсутності відповідного клопотання про його поновлення чи визнання указаних у ньому причин неповажними, - позовна заява залишається без руху.
Окрім того, частинами тринадцятою, п`ятнадцятою статті 171 КАС України передбачено повноваження суду першої інстанції у разі встановлення після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановити ухвалу про залишення заяви без руху та надати строк для усунення її недоліків, і залишення її без розгляду в разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті.
З аналізу положень статей 123, 171 КАС України слідує, що питання дотримання позивачем строку звернення із позовом з`ясовується судом на стадії відкриття провадження, а його пропуск є підставою для повернення позовної заяви, якщо суд дійде висновку, що причини, з яких його пропущено, не відповідають критеріям поважності.
Суд може повернутися до вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду й після відкриття провадження, і, установивши, що об`єктивних перешкод для своєчасного звернення до суду не існувало, постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.
Закріплений у частинах першій-третій статті 123 КАС України порядок дає підстави для висновку, що в обох випадках (як і до, так і після відкриття провадження) застосуванню процесуальних наслідків пропуску строку звернення до суду має передувати оцінка судом зазначених у заяві позивача причин пропуску такого строку.
До відкриття провадження у справі реалізація відповідних процесуальних гарантій відбувається шляхом залишення позовної заяви, поданої за межами строків звернення до суду, без руху із пропозицією подати заяву про його поновлення або вказати інші, ніж ті, що зазначені в позовній заяві, підстави для поновлення цього строку.
Подібним чином законодавець урегулював і механізм залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду, факт якого встановлено після відкриття провадження у справі, закріпивши у частині третій статті 123 КАС України, що позов залишається без розгляду, якщо позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними.
Колегія суддів зазначає, що залишення позовної заяви без руху - це процесуальна дія, яка застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання.
У разі подання позивачем клопотання про поновлення строку звернення із позовною заявою суд повинен надати йому оцінку та вирішити шляхом визнання/невизнання причин пропуску такого строку поважними/неповажними.
За обставин цієї справи одночасно з позовною заявою позивач не заявляв клопотання про поновлення процесуального строку для подання адміністративного позову до суду.
Водночас ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до ГУНП у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити дії було залишено без руху для усунення її недоліків шляхом подання до суду першої інстанції у десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали, зокрема, заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.
Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції, зокрема, установив, що наказом ГУНП у Львівській області № 2925 від 29.07.2024 застосовано дисциплінарне стягнення до ОСОБА_1 . До суду позовна заява про оскарження наказу ГУНП у Львівській області № 2925 від 29.07.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ГУНП у Львівській області» надійшла лише 19.08.2024, після спливу місячного терміну. При цьому суд першої інстанції зазначив, що позивачем належним чином не наведено обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних обставин, що зумовили поважність пропуску встановленого законом строку звернення до суду, а відтак дійшов висновку, що позивачу необхідно надати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів, що підтверджуються причини пропуску такого.
05.09.2024 до суду першої інстанції від представниці позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, у якій зазначено, що позовна заява ОСОБА_1 щодо скасування наказу начальника ГУНП у Львівській області Олександра Шляховського від 29.07.2024 за №  2925 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ГУНП у Львівській області» подана в межах процесуального строку, оскільки місячний строк на оскарження цього наказу закінчується 29.08.2024.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУНП у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити дії. Зобов`язано ГУНП у Львівській області надати докази ознайомлення ОСОБА_1 з наказом від 29.07.2024 за № 2925 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ГУНП у Львівській області». При цьому, суд першої інстанції у цій ухвалі зазначив, що заява позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду буде розглядатися судом у підготовчому судовому засіданні.
30.09.2024 відповідач подав до суду першої інстанції клопотання про залишення позовної заяви в частині позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП у Львівській області від 14.06.2024 № 325 о/с в частині переміщення ОСОБА_1 на посаду інспектора роти № 3 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області без розгляду у зв`язку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду.
11.10.2024 та 18.11.2024 до суду першої інстанції від представниці позивача надійшли заяви про уточнення позовних вимог, у яких вона повністю підтримала позовні вимоги, викладені у поданій ОСОБА_1 первинній позовній заяві, але уважала за необхідне уточнити резолютивну частину позовної заяви без зміни предмета та підстав позову та просила, зокрема, визнати протиправним і скасувати наказ ГУНП у Львівській області № 325 о/с від 14.06.2024 в частині переміщення капітана поліції ОСОБА_1 (0062718) на посаду інспектора роти № 3 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії (стрілецький) ГУНП, звільнивши його з посади дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП з 14.06.2024, встановивши посадовий оклад у розмірі 2400 гривень та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 40 відсотків;
Крім того, представниця позивача 11.10.2024 до суду першої інстанції подала клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якому вона просила визнати причину пропуску строку на оскарження наказу ГУНП у Львівській області № 325 о/с від 14.06.2024 «Про особовий склад» поважною та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовною вимогою про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП у Львівській області № 325 о/с від 14.06.2024 «Про особовий склад».
18.11.2024 представниця позивача подала до суду першої інстанції додаткові пояснення до клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у яких вона зазначила про відсутність належних та допустимих доказів ознайомлення позивачем з наказом № 325 о/с від 14.06.2024 «Про особовий склад».
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду. Клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі задоволено повністю. Позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу ГУНП у Львівській області від 14.06.2024 № 325 о/с в частині переміщення ОСОБА_1 на посаду інспектора роти № 3 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області залишено без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240 КАС України.
Судове рішення першої інстанції мотивовано тим, що позивач не обґрунтував поважності причин пропуску строку звернення до суду із указаним позовом в частині позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП у Львівській області від 14.06.2024 № 325 о/с «Про особовий склад» щодо переміщення ОСОБА_1 на посаду інспектора роти № 3 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, а також не надав доказів поважності причин пропуску такого строку. 
Водночас системний аналіз положень статті 123 КАС України дає підстави для висновку, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання можливості останньому скористатися можливістю подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини поважності пропущеного строку ніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.
Верховний Суд у постанові від 23.09.2020 у справі № 640/5645/19 щодо застосування положень частин третьої та четвертої статті 123 КАС України дійшов висновку, що правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі.
Аналогічні висновки були висловлені також у постанові Верховного Суду від 23.08.2022 у справі №  826/2098/18.
Разом з тим, матеріалами справи установлено, що суд першої інстанції не надав можливості стороні позивача скористатися правом повторно подати заяву/клопотання, в якій би пропонувалося судом вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду.
При цьому Верховний Суд звертає увагу на те, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до ГУНП у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити дії було залишено без руху для усунення її недоліків шляхом подання до суду першої інстанції у десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали, зокрема, заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з вимогою про оскарження лише наказу ГУНП у Львівській області №  2925 від 29.07.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ГУНП у Львівській області».
Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, застосовуючи частину третю статті 123 КАС України, неправомірно залишив позовну заяву без розгляду, оскільки в силу частини першої зазначеної статті суд не залишив позовну заяву без руху із зазначенням недоліків, які необхідно усунути, чим не надав позивачеві можливості повідомити про інші причини поважності пропуску строку для звернення до суду в частини позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу ГУНП у Львівській області від 14.06.2024 № 325 о/с в частині переміщення ОСОБА_1 на посаду інспектора роти № 3 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.07.2024 у справі № 480/9116/23).
Натомість у цій справі, факт пропуску позивачем строку звернення до суду в частини позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу ГУНП у Львівській області від 14.06.2024 № 325 о/с в частині переміщення ОСОБА_1 на посаду інспектора роти № 3 батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області установлено ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2024, якою позов ОСОБА_1 в цій частині залишено без розгляду.
Суд апеляційної інстанції на указані особливості залишення без розгляду позовних заяв з підстав пропуску строку звернення до суду уваги не звернув і процесуальних порушень суду першої інстанції не виправив.
Ураховуючи наведене, доводи касаційної скарги частково знаходять своє підтвердження під час розгляду справи в суді касаційної інстанції.
За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального права, що призвело до постановлення незаконних рішень, які перешкоджають подальшому провадженню у цій справі.
При цьому Суд зазначає, що не оцінює поважність наведених позивачкою причин пропуску строку звернення до суду, оскільки суд першої інстанції не дотримався процесуального порядку вирішення питання щодо поважності їх пропуску.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновків, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Висновки щодо розподілу судових витрат
З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Бабій Ірина Миколаївна, задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2025 у справі № 380/17599/24 скасувати.
Справу № 380/17599/24 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції - Львівського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Судді	Ж.М. Мельник-Томенко А.В. Жук   А.Г. Загороднюк