ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2025 року
м. Київ
справа № 504/3558/20
провадження № 51-1982км25 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 	
за участю: секретаря судового засідання захисника прокурора	  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_6 ,	
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, жителя АДРЕСА_1 
на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 серпня 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 18 березня 2025 року.
Обставини справи

1. Оскарженим вироком ОСОБА_7 засуджено за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК) до позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
2. Суд визнав доведеним, що 03 серпня 2020 року приблизно о 21:00 засуджений, керуючи автомобілем «Mazda» і рухаючись з перевищенням дозволеної швидкості на автодорозі в с. Ліски Лиманського району Одеської області, порушивши  вимоги пунктів 2.3 «б», 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху, зіткнувся з автомобілем «Daewoo Matiz» під керуванням ОСОБА_8 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, від яких померла у лікарні 26 вересня 2020 року.
3. Апеляційний суд залишив вирок без змін.
Вимоги і доводи касаційних скарг 

4. Захисник, посилаючись на частину 1 статті 438 КПК, просить змінити судові рішення, пом`якшити покарання до 3 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, звільнити засудженого на підставі статті 75 КК від відбування покарання із випробуванням на строк 2 роки та відмовити у задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 в повному обсязі.
5. На думку захисту, засудженому призначено надмірно суворе покарання, оскільки судами не враховано позитивні дані про його особу, висновок досудової доповіді органу пробації про те, що він не становить небезпеки для суспільства, а також позицію потерпілої, якій повністю відшкодована моральна шкода.
6. Водночас захисник вважає, що суди попередніх інстанцій неправомірно стягнули матеріальну шкоду з засудженого, оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахована і шкода повністю покривається лімітом страхової компанії.
7. Також захист переконаний, що колегія суддів в апеляційному суді була визначена без дотримання приписів статті 35 КПК, а прокурори, які представляли сторону обвинувачення, не надали суду апеляційної інстанції постанову про зміну групи прокурорів.
Позиції учасників касаційного розгляду

8. Захисник підтримав свою скаргу.
9. Прокурор заперечив проти задоволення касаційних вимог сторони захисту. 
10. Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.
Оцінка Суду

11. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню. 
12. Частиною 2 статті 433 КПК передбачено, що касаційна інстанція переглядає рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення касаційна інстанція має керуватися статтями 412?414 КПК.
13. Відповідно до статті 433 КПК касаційна інстанція є судом права, а оцінка доказів у справі є завданням перш за все судів попередніх інстанцій.
Щодо справедливості призначеного покарання

14. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. 
15. Суд відзначає, що суди першої та апеляційної інстанцій перебувають у кращому становищі, ніж касаційний суд щодо оцінки характеру злочинної поведінки, особи засудженого та інших вагомих для призначення покарання чинників, маючи можливість безпосереднього сприйняття всіх обставин, важливих для винесення рішення в межах наданих суду дискреційних повноважень. 
16. Фактично, доводи сторони захисту в касаційній скарзі зводяться до того, що суди першої та апеляційної інстанцій надали таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого й іншим обставинам справи, з якою не згоден скаржник.
17. На переконання Суду, аргументів, які би доводили явну несправедливість покарання, призначеного засудженому за частиною 2 статті 286 КК через суворість, у касаційній скарзі сторони захисту не наведено. 
18. Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості застосовувати статтю 75 КК. Ухвалюючи свій вирок у частині призначення покарання, суд урахував, зокрема, що засуджений, грубо порушивши правила безпеки дорожнього руху, вчинив тяжкий злочин, наслідком якого стала смерть людини.
19. Зважаючи на ці обставини в поєднанні з характером установлених конкретних дій винного, суд визнав неможливим досягти мети попередження вчинення злочинів та виправлення засудженого без ізоляції його від суспільства.
20. Суд зазначає, що у справах публічного обвинувачення позиція потерпілого стосовно покарання не є обов`язковою для суду і не має пріоритету над іншими обставинами справи, тому не вбачає порушення у тому, що суд не визнав підставою для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання відсутність претензій з боку потерпілої. 
21. Доказів на підтвердження того, що керування автомобілем є основним джерелом доходу засудженого, в матеріалах справи не міститься, не долучено таких доказів і до касаційної скарги. Використання засудженим автомобіля для волонтерської діяльності не є достатньою підставою для незастосування додаткового покарання. 
22. Водночас суд не залишив поза увагою обставини, що характеризують особу винного, у тому числі й зазначені в касаційній скарзі сторони захисту, зокрема щодо часткового відшкодування заподіяної шкоди та дійшов висновку про можливість призначення засудженому покарання у виді позбавлення волі, наближеного до мінімального строку, передбаченого санкцією частини 2 статті 286 КК. 
23. Таким чином, суд першої інстанції не порушив вимог статей 50, 65 КК, а призначене засудженому покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, відповідає визначеним законом меті та загальним засадам. 
24. Суд погоджується з мотивами вироку в цій частині та вважає необґрунтованими доводи в касаційній скарзі про порушення загальних засад при призначенні засудженому покарання. 
Щодо відшкодування матеріальної шкоди 

25. Сторона захисту зазначає у скарзі, що засуджений в повному обсязі відшкодував потерпілій моральну шкоду, надавши копію відповідної  розписки. Крім того, цей факт підтверджується заявою потерпілої адресованою Суду.  
26. Разом із тим захист не погоджується із рішенням судів про задоволення цивільного позову потерпілої у частині відшкодування матеріальної шкоди.
27. Суд вважає ці доводи безпідставними.
28. Відповідно до частини 5 статті 128 КПК, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
29. Як видно з матеріалів справи під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій засуджений визнав позов в частині  завданої матеріальної шкоди в повному обсязі. Даних про те, що засуджений звертався до страховика з повідомленням про настання страхового випадку у матеріалах справи не міститься, не наведено таких і в касаційній скарзі. Також засуджений не звертався до суду з вимогою залучити страховика як відповідача у справі.
30. Відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
31. З огляду на позицію засудженого в частині відшкодування завданих матеріальних збитків суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог потерпілої та належним чином аргументували свої рішення.
32. Відповідно до статті 438 КПК касаційна інстанція вправі скасувати або змінити оскаржені судові рішення лише у випадку, зокрема, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування кримінального закону. Виходячи з цього, Суд багато разів зазначав, що не має права скасовувати або змінювати судові рішення, постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального права.[1]
33. Суд не вбачає в діях судів попередніх інстанцій істотного порушення кримінального процесуального закону, яке відповідно до статті 438 КПК дає підстави для скасування оскаржених рішень.
Щодо інших доводів

34. За змістом скарги сторона захисту, наводячи свої аргументи щодо процесуальних порушень в суді апеляційної інстанції, у прохальній частині касаційної скарги ставить вимогу про зміну судового рішення та звільнення засудженого від відбування призначеного йому основного покарання на підставі статті 75 КК, зазначаючи про визнання винуватості у скоєному та примирення з потерпілою. 
35. Крім того Суд бере до уваги, що відповідно до матеріалів справи сторона захисту не скористалась своїм правом заявити відвід окремим суддям або колегії суддів під час розгляду  справи в суді апеляційної інстанції.
36. За таких обставин Суд, діючи в межах касаційних вимог, не вважає за необхідне проводити детальний аналіз зауважень сторони захисту щодо складу колегії суддів апеляційного суду та повноважень прокурорів.
Підсумок 

37. Таким чином, суди попередніх інстанцій дослідили сукупність доказів, представлених в ході змагальної процедури, які з урахуванням обставин цієї справи дозволили з`ясувати усі, передбачені статтею 91 КПК, обставини і встановили винуватість засудженого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. 
38. Суд не вбачає підстав ставити під сумнів ці висновки судів.
39. Апеляційний суд провів розгляд відповідно до вимог кримінального процесуального закону і погодився з висновками суду першої інстанції, надавши вмотивовані відповіді на доводи апеляційних скарг. Його ухвала відповідає вимогам статті 419 КПК.
40. Враховуючи викладене, Судом не встановлено порушень норм матеріального та процесуального права, які були б підставами для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень, а тому Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 серпня 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 18 березня 2025 року щодо ОСОБА_7  залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає. 
 
Судді:

ОСОБА_1                              ОСОБА_2                              ОСОБА_3 

[1]     Постанови від 01 листопада 2023 року, № 137/784/20, https://reyestr.court.gov.ua/Review/114685488; 07 червня 2023 року, № 404/3554/21, https://reyestr.court.gov.ua/Review/111487312; 11 квітня 2023 року, № 759/51/18, https://reyestr.court.gov.ua/Review/110339365; 15 січня 2019 року, № 766/12433/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/79314132