Справа №459/4266/23                                 Головуючий у 1 інстанції:Фарина Л. Ю. 
Провадження №22-ц/811/3175/24                 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.
секретар: Чиж Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Таскомбанк» на заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області в складі судді Фарини Л.Ю. від 01 жовтня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

         рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором №2325519766 від 14.07.2021р. у розмірі 66715 (шістдесят шість тисяч сімсот п`ятнадцять) грн. 55 коп. яка складається із заборгованості за тілом кредиту.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Вказане рішення оскаржило Акціонерне товариство «Таскомбанк».
       В апеляційній скарзі просять скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Зазначають, що висновки суду першої інстанції ухвалені без повного з`ясування обставин справи. Вказують на те, що кредитний договір має чітке посилання на паспорт кредиту № 5519766 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 16.06.2021 року. Зі змістом та умовами договору та паспорту кредиту ОСОБА_1 була ознайомлена, про що свідчить її підпис на вказаних документах. Стверджує, що сторонами були погодженні умови договору, зокрема і в частині сплати річних та щомісячних процентів. Звертають увагу, що договір №2325519766 від 14.07.2021 року, паспорт споживчого кредиту №5519766 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» складають єдиний договір, тобто Умови отримання фінансових кредитів є невід`ємною частиною кредитного договору №2325519766, про що зазначеного в самому кредитному договорі із конкретним посиланням на конкретні умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» саме в редакції від 16.06.2021 року.
В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення  вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 12, 81, 133,141, 263-265  ЦПК України, ст.ст. 6, 207, 512, 514, 516, 517, 526, 530, 610,611,626, 628, 634, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України та задовольняючи позов частково, – виходив з того, що 14.07.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачкоюпідписано кредитний договір №2325519766, за умовами якого остання отримала кредит строком на 60 місяців у сумі 69561,24грн., з яких: 27824,31грн. перераховуються на погашення поточної заборгованості за діючим кредитним договором №8314977297 від 01.10.2020; 25790,00грн переказ коштів на погашення заборгованості за КД №2325519766 від 14.07.2021; 600,00грн. страховий платіж ПАТ «СК «ТАС»; 9467,21грн. перераховуються ПАТ «СК «ТАС» згідно з договором страхування 2325519766-С від 14.07.2021; 650,00грн. перераховуються ПАТ «СК «ТАС» згідно з договором страхування №2325519766-KMZ від 14.07.2021; 649,00грн. перераховуються ТОВ «ЦФР» за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA»; 1900,00грн. перераховуються ПАТ «СК «ТАС» згідно з договором страхування №2325519766-ЛО від 14.07.2021. Розмір процентів становить 5,00% за надання кредиту, щомісячні проценти складають 2,49% від суми кредиту, річні проценти становлять 0,01% від суми боргу за договором. Сторони погодили, що цей договір та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua, з якими позичальник ознайомився до укладення договору та приєднався до них шляхом підписання договору, складають єдиний кредитний договір. Позичальник своїм підписом у договорі підтвердив, що свій примірник цього договору він отримав. Відповідно до Умов отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» позичальник згоден з тим, що кредитодавець може відступити будь-які свої права вимоги та/або перевести будь-які свої обов`язки за кредитним договором на користь іншої особи. 17 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» і АТ «ТАСКОМБАНК» підписано Договір факторингу №171221, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступає за плату, а АТ «ТАСКОМБАНК» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог підтверджує факт переходу від ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «ТАСКОМБАНК» прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу №171221 від 17.12.2021 АТ «ТАСКОМБАНК» набуло право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 . Судом було встановлено, що відповідно до наданого розрахунку заборгованості станом на 04.12.2023 сума боргу відповідачки по кредитному договору №2325519766 від 14.07.2021 складає 100049,26 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 66715,55 грн., заборгованість по річним процентам ( в т. ч. прострочена) 9,84 грн., заборгованості по щомісячним процентам ( в т. ч. прострочена) 33323,87 грн. На підтвердження вказаної заборгованості також надано виписки по особовому рахунку  ОСОБА_1 04.08.2023 року АТ «ТАСКОМБАНК» на адресу відповідачки направлялося повідомлення-вимога №152439/70.2.2 про погашення заборгованості за кредитним договором протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення, але в будь-якому разі не пізніше 45 календарних днів з дня направлення повідомлення. Звертали увагу на те, що оскільки умови договорів приєднання розробляються фінансовою компанією, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим фінансова компанія має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідач своїм підписом у заяві погодилася, що заява разом з Умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ ФК «ЦФР» складають між нею та фінансовою компанією договір про надання кредитних послуг. Також, відповідачем підтверджено зобов`язання дотримуватись вимог Умов отримання кредитів та інших послуг та також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ТОВ ФК «ЦФР». Таким чином, відповідач зобов`язався здійснювати оплату послуг згідно тарифів позивача у строки, передбачені вказаними умовами. ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» виконав свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу, позивач стверджує, що відповідачем не належним чином виконано свої обов`язки ні перед ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» ні перед його правонаступником АТ «ТАСКОМБАНК», внаслідок чого виникла вищезазначена заборгованість. За таких підстав, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Разом з тим, позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив стягнути заборгованість, яка складається з тіла кредиту та відсотками і щомісячними процентами. Обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, позивач посилався на Умови отримання кредитів та інших послуг ТОВ ФК «ЦФР». Разом з цим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг ТОВ ФК «ЦФР», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Тобто, надані позивачем Умови отримання кредитів та інших послуг ТОВ ФК «ЦФР», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку – в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд зазначив, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, позивач дотримався вимог, в частині повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ ФК «ЦФР`не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час та вправі вимагати захисту своїх прав через суд – шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за фактично отриману суму кредитних коштів, яка відповідає заборгованості за тілом кредиту. Решта позовних вимог не знайшли свого підтвердження та задоволенню не підлягають.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції вцілому відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж скарги таких висновків суду не спростовують.
У грудні 2023 року АТ «Таскомбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило:
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором №2325519766 від 14.07.2021 року, що становить 100049,26 грн.
В обґрунтування позову зазначали, що 14.07.2021 року між ТОВ ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2325519766 за умовами якого позивач надав відповідачці кошти в сумі 69561,24 грн, а відповідачка зобов`язувалась їх повернути відповідно до графіку платежів та сплатити відсотки за користування кредитом. Відповідно до умов Паспорту кредиту № 5519766 та кредитного договору №2325519766 від 14.07.2021 року позичальнику надано грошові кошти на суму кредиту 694561,24 грн., строк користування – 60 місяців, річні проценти – 0,01% від суми боргу, щомісячні проценти – 2,49% від суми кредиту. Зазначає, що кредитодавець свої обов`язки за кредитним договором виконав у повному обсязі. 17.12.2021 року права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору факторингу № 171221, відповідно до якого позивач є новим кредитором боржника ОСОБА_1 . Вказує на те, що умови кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті. Позичальника неодноразово було сповіщено про наявність заборгованості та необхідність погашення її у стислі терміни. Станом на 04.12.2023 року заборгованість за кредитним договором № 2325519766 від 14.07.2021 року, становить 100049,26 грн. та складається з: заборгованості за основною сумою кредиту (в т. ч. прострочена) 66715,55 грн.; заборгованості за річними процентами ( в т. ч. прострочена) 9,84 грн.; заборгованості за щомісячними процентами ( в т. ч. прострочена) 33323,87 грн.
Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1ст. 526 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно ст.612 ЦК України – боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, – 14.07.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 підписано кредитний договір №2325519766, за умовами якого остання отримала кредит строком на 60 місяців у сумі 69561,24 грн., з яких: 27824,31грн. перераховуються на погашення поточної заборгованості за діючим кредитним договором №8314977297 від 01.10.2020; 25790,00грн. переказ коштів на погашення заборгованості за КД №2325519766 від 14.07.2021; 600,00грн. страховий платіж ПАТ «СК «ТАС»; 9467,21грн. перераховуються ПАТ «СК «ТАС» згідно з договором страхування 2325519766-С від 14.07.2021; 650,00грн. перераховуються ПАТ «СК «ТАС» згідно з договором страхування №2325519766-KMZ від 14.07.2021; 649,00 грн. перераховуються ТОВ «ЦФР» за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA»; 1900,00грн. перераховуються ПАТ «СК «ТАС» згідно з договором страхування №2325519766-ЛО від 14.07.2021 року.
Згідно з п.1.4 кредитного договору, позичальник доручив ТОВ «ФК «ЦФР» виплатити/сплатити, за рахунок отриманого ним кредиту грошові кошти отримувачам на зазначені у договорі рахунки.
Грошові кошти на вищезазначені рахунки ТОВ «ФК «ЦФР» було перераховано, що підтверджується доказами про перерахування коштів.
17 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» і АТ «ТАСКОМБАНК» підписано договір факторингу №171221, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступає за плату, а АТ «ТАСКОМБАНК» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги.
Відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних ТОВ «ФК «ЦФР» за кредитними договорами, договорами поруки та їх перехід від ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «ТАСКОМБАНК» відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно додатку №2 до цього договору, але не раніше оплати АТ «ТАСКОМБАНК» суми зазначеної в п. 3.1 договору, після чого АТ «ТАСКОМБАНК» стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває всі права вимоги визначені цим договором та всі права вимоги за договорами поруки. Сторони підписують акт прийому передачі реєстру прав вимог у день здійснення оплати суми фінансування згідно з п. 3.1 цього договору.
Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог підтверджує факт переходу від ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «ТАСКОМБАНК» прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу №171221 від 17.12.2021 року АТ «ТАСКОМБАНК» набуло право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 .
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості станом на 04.12.2023 сума боргу відповідачки по кредитному договору №2325519766 від 14.07.2021 складає 100049,26 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту (в т. ч. прострочена) 66715,55 грн., заборгованість за річними процентами (в т. ч. прострочена) 9,84 грн., заборгованість за щомісячними процентами (в т. ч. прострочена) 33323,87 грн.
На підтвердження вказаної заборгованості також надано виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 
04.08.2023 року АТ «ТАСКОМБАНК» на адресу відповідачки направлялося повідомлення-вимога №152439/70.2.2 про погашення заборгованості за кредитним договором протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення, але в будь-якому разі не пізніше 45 календарних днів з дня направлення повідомлення.
АТ «ТАСКОМБАНК», пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив стягнути заборгованість, яка складається з основної суми кредиту та відсотків.
Обґрунтовуючи право вимоги позивач посилався на Умови отримання кредитів та інших послуг ТОВ «ФК «ЦФР».
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19, роз`яснила, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме вказані позивачем «Умови отримання кредитів та інших послуг ТОВ «ФК «ЦФР» розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг ТОВ ФК «ЦФР», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах, що додані позивачем до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Щодо посилань апелянта на те, що у п.8 Паспорті кредиту №5519766, який є невід`ємною частиною кредитного договору, ОСОБА_1 підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, слід вказати про те, що відповідно до змісту п. 8 Паспорту кредиту, споживач має право безкоштовно отримати копію проекту договору про споживчий кредит у письмовій чи електронній формі за своїм вибором: це положення не застосовується у разі відмови кредитодавця від продовження процесу укладання договору зі споживачем. Також, згідно цього ж пункту, зокрема, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеній в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (а.с.10).
Частиною 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що до укладення договору про споживчий кредит, кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
З огляду на ці приписи паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Закон № 1734-VIII включає до форми договору про споживчий кредит (стаття 13).
Також, згідно висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі №393/126/20 про застосування норми права: «Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.
Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».
Таким чином, факт підписання відповідачкою паспорту кредиту не може безумовно свідчити, що між сторонами погоджено істотні умови договору про розмір відсотків за кредитним договором. Крім того, у паспорті кредиту зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної у цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої інформації про майновий стан та сімейний стан, розмір доходів тощо, про що йшлося.
Таким чином, зазначений паспорт кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та має передувати укладенню кредитного договору з позичальником і сам по собі не може вважатися умовами кредитного договору чи його частиною до укладення основного договору про споживчий кредит.
Отже інформацію викладену у паспорті споживчого кредиту не слід вважати умовами договору, а виключно інформацією про орієнтовні, приблизні, попередні умови договору (попередній проект договору), що мав бути укладений в майбутньому. 
В кредитному ж договорі, підписаному відповідачкою, розмір відсотків не встановлений; Умови отримання кредитів та інших послуг ТОВ «ФК «ЦФР» відповідачкою не підписані; інших документів підписаних відповідачкою, якими б визначався розмір відсотків позивача не надано, – а відтак відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді нарахування відсотків, про стягнення яких просить позивач.
Також, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу №171221 від 17.12.2021 АТ «ТАСКОМБАНК» набуло право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 , де сума боргу становить 68262,53 грн. (а.с.28), а позивач просить стягнути суму боргу з відповідачки у розмірі 100049,26 грн., виходячи із власних міркувань, здійснену без дотримання вимог закону та умов, погоджених з відповідачкою.
Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у стягненні з відповідачки на користь позивача заборгованості за річними процентами (в т.ч. прострочена) 9,84 грн., заборгованості за щомісячними процентами (в т.ч. прострочена) 33323,87 грн. у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідачки по їх сплаті позивачу.
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. За таких підстав, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за фактично отриману суму кредитних коштів, яка відповідає заборгованості за тілом кредиту.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків місцевого суду та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.
Тому, рішення суду слід вважати законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування – немає.
При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення – без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» – залишити без задоволення.
Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2024 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2025 року.
Головуючий:                                                         Я.А. Левик

Судді:                                                         Н.П. Крайник

М.М. Шандра