РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року 
м. Рівне

Справа № 570/6650/23
Провадження № 22-ц/4815/825/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач) – Ковальчук Н. М.,
суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.
секретар судового засідання – Пиляй І. С.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Олексюка Романа Руслановича на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07 березня 2025 року, ухвалене у складі судді Гнатущенко Ю.В. в м. Рівне о 09 годині 27 хвилин, повний текст рішення складено 12 березня 2025 року.

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною частковою власністю. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право спадщини за законом, зареєстроване в реєстрі за №538, видане 23.06.2021 р. приватним нотаріусом Рівненського нотаріального округу Шпинтою А.Є. на праві власності належить частина житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на частини вказаного об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 2392376656246 зареєстровано за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.06.2021 року. Об`єкт нерухомого майна – житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 складається з цегляного будинку загальною площею 116,8 кв.м., житловою площею 82,3 кв.м. – А-1, сарай, літня кухня – Б, сарай, літня кухня – С, гараж- Д, сарай – Е, вбиральня – Г, вбиральня – Ж, огорожа №1, огорожа №2. Іншим співвласником об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 2392376656246 житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , право власності якої на житлового будинку з надвірними будівлями виникло на підставі договору дарування від 17.09.2004 р. реєстровий номер №862, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Шпинтою А.Є.
У фактичному користуванні ОСОБА_1 та членів її родини перебувають наступні складові об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 2392376656246, а саме: 2-1 – коридор – 3,0 кв.м. (прибудова – а1); 2-2 – санвузол – 2,1 кв.м. (прибудова – а1); 2-3 - кухня – 5,9 кв.м. (прибудова – а1); 2-4 – вітальня – 13,8 кв.м. ; 2-5 – житлова – 10,7 кв.м.; 2-6 – житлова – 16,6 кв.м.; Пг/а1 – погріб; а3 – ганок; В- сарай – літня кухня; Е – сарай; Ж – вбиральня; №2 – огорожа.
У фактичному користуванні ОСОБА_2 та членів її родини перебувають наступні складові об`єкти нерухомого майна з реєстраційним номером 2392376656246, а саме: 1-1 – коридор – 6,9 кв.м. (прибудова – а2); 1-2 – житлова – 13,9 кв.м.; 1-3 - житлова – 16,2 кв.м.; 1-4 – житлова – 11,1 кв.м. ; 1-5 – санвузол (прибудова – а2) – 2,7 кв.м.; 1-6 – кухня (прибудова а2) – 13,9 кв.м.; Пг/а2 – погріб; Б - сарай – літня кухня; Д – гараж; Г – вбиральня; №1 огорожа.
Частина житлового будинку з надвірними будівлями, які перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_1 , розташовані на земельній ділянці площею 0,0343 га, к.н. 5623655300:01002:0230, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право спадщини за законом, зареєстроване в реєстрі за №539, що видане 23.06.2021 р. приватним нотаріусом Рівненського нотаріального округу Шпинтою А.Є. Право власності на даний об`єкт нерухомого майна з реєстровим номером 2392433356246 зареєстровано за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.06.2021 року.
Частина житлового будинку з надвірними будівлями, які перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_2 , розташовані на земельній ділянці, що перебуває у власності ОСОБА_2 .
Об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 239237665624 житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що є спільною частковою власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розташований на двох земельних ділянках, які не є об`єктами спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..
З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила здійснити поділ об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 2392376656246, що є спільною частковою власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з цегляного будинку загальною площею 116,8 кв.м., житловою площею 82,3 кв.м. – А-1, сарай, літня кухня – Б, сарай, літня кухня – С, гараж – Д, сарай – Е, вбиральня – Г, вбиральня – Ж, огорожа - №1, огорожа - №2 з припиненням права спільної часткової власності, виділивши в окремий об`єкт нерухомого майна ОСОБА_1 відповідно до Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №185, що складений Бюро технічної інвентаризації та незалежної оцінки ФОП ОСОБА_3 в натурі, як власнику ідеальної частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 в житловому будинку загальною площею 116,8 кв.м., житловою площею 82,3 кв.м., а саме приміщення житлового будинку загальною площею 52,1 кв.м., та житловою площею 41,1 кв.м., а саме: 2-1 – коридор – 3,0 кв.м. (прибудова – а1); 2-2 – санвузол – 2,1 кв.м. (прибудова – а1); 2-3 - кухня – 5,9 кв.м. (прибудова – а1); 2-4 – вітальня – 13,8 кв.м.; 2-5 – житлова – 10,7 кв.м.; 2-6 – житлова – 16,6 кв.м.; та надвірні будівлі і споруди: Пг/а1 – погріб; а3 – ганок; В- сарай – літня кухня; Е – сарай; Ж – вбиральня; №2 – огорожа; виділивши в окремий об`єкт нерухомого майна ОСОБА_2 відповідно до Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №185, що складений Бюро технічної інвентаризації та незалежної оцінки ФОП ОСОБА_3 в натурі, як власнику ідеальної частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 в житловому будинку загальною площею 116,8 кв.м., житловою площею 82,3 кв.м., а саме приміщення житлового будинку загальною площею 64,7 кв.м., та житловою площею 41,2 кв.м., а саме: 1-1 – коридор – 6,9 кв.м. (прибудова – а2); 1-2 – житлова – 13,9 кв.м.; 1-3 - житлова – 16,2 кв.м.; 1-4 – житлова – 11,1 кв.м.; 1-5 – санвузол (прибудова – а2) – 2,7 кв.м.; 1-6 – кухня (прибудова а2) – 13,9 кв.м.; та надвірні будівлі і споруди: Пг/а2 – погріб; Б - сарай – літня кухня; Д – гараж; Г – вбиральня; №1 огорожа.
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 07 березня 2025 року вказаний позов задоволено. Здійснено поділ об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 2392376656246, що є спільною частковою власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з цегляного будинку загальною площею 116,8 кв.м., житловою площею 82,3 кв.м. – А-1, сарай, літня кухня – Б, сарай, літня кухня – В, гараж – Д, сарай – Е, вбиральня – Г, вбиральня – Ж, огорожа - №1, огорожа - №2 з припиненням права спільної часткової власності.
Виділено в окремий об`єкт нерухомого майна ОСОБА_1 відповідно до Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №185, що складений Бюро технічної інвентаризації та незалежної оцінки ФОП ОСОБА_3 в натурі, як власнику ідеальної частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 в житловому будинку загальною площею 116,8 кв.м., житловою площею 82,3 кв.м., а саме приміщення житлового будинку загальною площею 52,1 кв.м., та житловою площею 41,1 кв.м., а саме: 
2-1 – коридор – 3,0 кв.м. (прибудова – а1);
2-2 – санвузол – 2,1 кв.м. (прибудова – а1);
2-3 - кухня – 5,9 кв.м. (прибудова – а1);
2-4 – вітальня – 13,8 кв.м. ;
2-5 – житлова – 10,7 кв.м.;
2-6 – житлова – 16,6 кв.м.;
та надвірні будівлі і споруди: Пг/а1 – погріб; а3 – ганок; В- сарай – літня кухня; Е – сарай; Ж – вбиральня; №2 – огорожа.
Виділено в окремий об`єкт нерухомого майна ОСОБА_2 відповідно до Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №185, що складений Бюро технічної інвентаризації та незалежної оцінки ФОП ОСОБА_3 в натурі, як власнику ідеальної частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 в житловому будинку загальною площею 116,8 кв.м., житловою площею 82,3 кв.м., а саме приміщення житлового будинку загальною площею 64,7 кв.м., та житловою площею 41,2 кв.м., а саме: 
1-1 – коридор – 6,9 кв.м. (прибудова – а2);
1-2 – житлова – 13,9 кв.м.;
1-3 - житлова – 16,2 кв.м.;
1-4 – житлова – 11,1 кв.м. ;
1-5 – санвузол (прибудова – а2) – 2,7 кв.м.;
1-6 – кухня (прибудова а2) – 13,9 кв.м.;
та надвірні будівлі і споруди: Пг/а2 – погріб; Б - сарай – літня кухня; Д – гараж; Г – вбиральня; №1 огорожа.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 19 травня 2025 року виправлено описку у зазначеному рішенні та вказано в резолютивній частині рішення суду про виділ: позивачу ОСОБА_1    "надвірні будівлі і споруди: Пг/а1 погріб; а3 ганок; В- сарай літня кухня; Е сарай S = 16,5 м.кв.; Ж вбиральня; №2 огорожа." замість "надвірні будівлі і споруди: Пг/а1 погріб; а3 ганок; В-сарай літня кухня; Е сарай; Ж вбиральня; №2 огорожа".
Виправлено описку у зазначеному рішенні та вказано в резолютивній частині рішення суду про виділ: ОСОБА_2  "надвірні будівлі і споруди: Пг/а2 погріб; Б - сарай літня кухня; Д гараж; Е сарай S = 16,5 м.кв.; Г вбиральня; №1 огорожа." замість "надвірні будівлі і споруди: Пг/а2 погріб; Б - сарай літня кухня; Д гараж; Г вбиральня; №1 огорожа.".
Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_2 – адвокат Олексюк Роман Русланович оскаржив його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі зазначає, що фактично виділ часток за оскаржуваним рішенням здійснений на недопустимому доказі – Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна ФОП ОСОБА_3 , оскільки він є недостовірним. Вказує на те, що судом не встановлено усіх обставин справи, зокрема, що частина об`єкта нерухомості Е-сарай, який формально належав сторонам, фактично наполовину знесений (частина позивача). Додає, що кожна половина сараю, що розділена спільною стіною, перебувала на земельній ділянці кожної зі сторін; половина сараю позивача була нею знесена, інша половина, що перебуває на земельній ділянці відповідача та належить їй, протиправно передана у власність позивачу. Зазначає, що Як із Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Шпинтою А.Є., від 17.09.2004, вбачається, що ОСОБА_2 отримала в дар 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд номером  АДРЕСА_1 . На земельній ділянці розташовані один житловий будинок (цегла) житловою площею 68,4 (шістдесят вісім цілих і чотири десятих) кв. м., загальною площею 117,3 (сто сімнадцять цілих і три десятих) кв.м., позначений на плані літерою А1 та надвірні будівлі та споруди Б сарай літня кухня; В сарай-літня кухня; Д гараж; Е-сарай; Г-вбиральня: Ж-вбиральня № 2- огорожа; І-замощення. Право власності на згаданий об`єкт нерухомого майна зареєстроване 09.09.2004 КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» в книзі № 3, номер запису: 38-627, реєстраційний номер 6916312 (витяг про реєстрацію права власності № 4690496 від 09.09.2004 року). Як вбачається із технічного паспорту від 03.08.2004 на вказаний будинок його загальна площа становить 117,3 м2. Однак, як вбачається із витягу з ДРРП в графі «Опис об`єкта» щодо вказаного будинку: загальна площа (кв.м): 116.8, житлова площа (кв.м): 82.3. Звертає увагу, що Договір дарування від 17.09.2004 передбачає площу - 117,3 а Свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.06.2021 позивача - 116,8. Таким чином, судом першої інстанції не правильно встановлено точну загальну площу домоволодіння, яка становить не 116,8 м2, а - 117,3 м2. Вказує, один і той же об`єкт нерухомого майна, право власності на який оформлювалося одним нотаріусом в різний час, містить різні площі в реєстраційних даних. Вважає, що висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна Рівненського обласного Бюро технічної інвентаризації від 15.11.2023 та ФОП ОСОБА_3 носять суперечливий характер.
Зазначає, що КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» повідомило, що при проведенні технічної інвентаризації, яка відбулася 08 квітня 2025 року, інженером було виявлено будівлю, а саме частину сараю (літ. «Е») на земельній ділянці площею 386 кв.м. за кадастровим номером 56:246:553:00:01:002:0267 по АДРЕСА_1 . Вищезазначена будівля відсутня в переліку об`єктів нерухомого майна в рішенні Рівненського районного суду Рівненської області від 07 березня 2025 року, справа № 570/6650/23, провадження 2/570/98/2025 при поділі даного майна. Стверджує, що виділення позивачу частки у спільному майні в тому виді, що зазначений в оскаржуваному рішенні, порушує права відповідача. Зазначає про порушення судом норм процесуального права, адже без будь-яких поважних причин продовжено строк підготовчого провадження та не розпочато розгляд у визначений законом строк, а заява про уточнення позовних вимог подана суду ст.. 49 ЦПК України. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, а також стягнути з позивачки судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 9746 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн.

У поданому на цю апеляційну скаргу відзиві представник ОСОБА_1 – адвокат Лук`янчук Вікторія Сергіївна вважає її надуманою та необґрунтованою і просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без зміни.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на підставі договору дарування р №862, від 17.09.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Шпинтою А.Є., є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку 27.01.2008 р., виданого на підставі рішення Квасилівської селищної ради Рівненського району №263 від 19.07.2007 р. є власником земельної ділянки площею 0,0386 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.06.2021 р., зареєстрованого в реєстрі за №539, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Шпинтою А.Є., є власником земельної ділянки площею 0,0343 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 :01:002:0230, цільового призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №214335, виданого Квасилівською селищною радою Рівненського району Рівненської області 22.02.2008 р. згідно рішення Квасилівської селищної ради Рівненського району Рівненської області №218 від 31.07.1997 р. (Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 65298350, виданий 23.06.2021 р. приватним нотаріусом Шпинтою А.Є. та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ІНВ 262870179 від 23.06.2021 р.).

Позивач ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.06.2021 р., зареєстрованого в реєстрі за №538, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Шпинтою А.Є., є власником частки житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок (цегла) має житлову площу 82,3 кв.м., загальну площу 116,8 кв.м., позначений на плані літерою А-1 та надвірні будівлі та споруди: Б – сарай, літня кухня; В – сарай, літня кухня; Д – Гараж; Е – сарай; Г- Вбиральня; Ж – Вбиральня; №1 – Огорожа; №2 – Огорожа. (Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 65295620, виданий 23.06.2021 р. приватним нотаріусом Шпинтою А.Є. та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ІНВ 262859132 від 23.06.2021 р.)

Позивач ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.06.2021 р., зареєстрованого в реєстрі за №539, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Шпинтою А.Є., є власником земельної ділянки площею 0,0343 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 :01:002:0230, цільового призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №214335, виданого Квасилівською селищною радою Рівненського району Рівненської області 22.02.2008 р. згідно рішення Квасилівської селищної ради Рівненського району Рівненської області №218 від 31.07.1997 р. (Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 65298350, виданий 23.06.2021 р. приватним нотаріусом Шпинтою А.Є. та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ІНВ 262870179 від 23.06.2021 р.).

Позивач ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.06.2021 р., зареєстрованого в реєстрі за №538, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Шпинтою А.Є., є власником частки житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок (цегла) має житлову площу 82,3 кв.м., загальну площу 116,8 кв.м., позначений на плані літерою А-1 та надвірні будівлі та споруди: Б – сарай, літня кухня; В – сарай, літня кухня; Д – Гараж; Е – сарай; Г- Вбиральня; Ж – Вбиральня; №1 – Огорожа; №2 – Огорожа. (Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 65295620, виданий 23.06.2021 р. приватним нотаріусом Шпинтою А.Є. та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ІНВ 262859132 від 23.06.2021 р.)

Розпорядженням Рівненського міського голови №1376-р від 06.12.2023 р., рекомендовано ОСОБА_1 провести розподіл будинку АДРЕСА_1 з присвоєнням поштової адреси.

Як вбачається з Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна ФОП ОСОБА_3 №185 від 04.06.2024 р., виданого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 має окремі входи, окремі під`їзди до будинку, відокремлені інженерні мережі, тому не порушуючи будівельних норм та правил є можливість поділити даний житловий будинок на окремі об`єкти нерухомого майна (житлові будинки) з присвоєнням їм окремих поштових адрес. Склад новоутворених об`єктів нерухомого майна: ОСОБА_1 : 2-1 – коридор, 2-2 – санвузол, 2-3 – кухня, 2-4 – вітальня, 2-5 – житлова, 2-6 – житлова Sзаг. = 52,1 м.кв. S жит. = 41,1 м.кв., а також Пг/а1 – погріб; а3 – ганок; В- сарай – літня кухня; Е – сарай S = 16,5 м.кв., Ж – вбиральня; №2 – огорожа та розташований на земельній ділянці к.н. 562455300:01:002:0230; 
ОСОБА_2 : 1-1 – коридор, 1-2 – житлова, 1-3 – житлова, 1-4 – житлова, 1-5 – санвузол, 1-6 – кухня. S заг. = 64,7 м.кв. S жит. = 41,2 м.кв., а також Пг/а2 – погріб; Б - сарай – літня кухня; Д – гараж; Е – сарай S= 16,5 м.кв., Г - вбиральня; №1 огорожа та розташований на земельній ділянці к.н. 562455300:01:002:0267.

Як убачається з листа ФОП ОСОБА_4 «За місцем вимоги» від 25.07.2024 р. №23, на замовлення ОСОБА_2 22.07.2024 р. ФОП ОСОБА_4 , сертифікованим інженером-геодезистом, було проведено в натурі (на місцевості) кадастрове знімання та обстеження земельної ділянки з к.н. . 5624655300:01:002:0267, яка розташована на АДРЕСА_1 , та складено схему використання даної земельної ділянки. За результатами знімання встановлено, що згідно координат поворотних точок меж земельних ділянок частина вхідних сходів, що належать до будинковолодіння ОСОБА_1 , розташовані на земельній ділянці ОСОБА_2 к.н. 5624655300:01:002:0267.

Таким чином, кожен із співвласників вказаної нерухомості отримав у власність відокремлені частини будинку з окремими входами та користується виділеними приміщеннями та окремими земельними ділянками, що ними не заперечується. Разом з тим, добровільної згоди про поділ спірної нерухомості між співвласниками не досягнуто.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 вказувала, що у зв`язку з реєстрацією в будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , двох малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпорядженням Голови Рівненської міської ради від 06.12.2023 №1376-р відмовлено в наданні дозволу органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради на вчинення правочину щодо відчуження 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вчинення такого правочину призведе до порушення охоронюваних законом житлових прав дітей, а тому задля забезпечення реалізації передбаченого ч. 1 ст. 361 ЦК України та гарантованого ст.. 41 Конституції України права на розпорядження належною часткою в об`єкті спільної часткової власності просила здійснити поділ об`єкту, що є спільною частковою власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із частиною другою цієї статті суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.
Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

У постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №310/7011/17 (провадження № 61-7153св20) визначено, що спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Відповідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними; у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється; договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників».
Статтею 367 ЦК України встановлено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.
Виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.
Виділення в натурі частки нерухомого майна можливе в разі дотримання наступних умов: поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами; виділення в натурі частки об`єкта нерухомого майна, що є спільною власністю, можливе, якщо кожному співвласнику може бути виділено відокремлене приміщення з власним входом; наявність реєстрації земельної ділянки на якій розташований об`єкт нерухомого майна в Державному земельному кадастрі та реєстрації права власності на неї в установленому законом порядку.

Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, житловий будинок має окремі входи, окремі під`їзди до будинку, відокремлені інженерні мережі, тому не порушуючи будівельних норм та правил є можливість поділити даний житловий будинок на окремі об`єкти нерухомого майна (житлові будинки) з присвоєнням їм окремих поштових адрес.

У постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 445/442/16-ц зроблено висновок, що «допустимим доказом про технічну можливість поділу в натурі об`єкту нерухомого майна є висновок експерта або уповноваженого суб`єкта господарювання саме щодо технічної можливості такого поділу».

Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна ФОП ОСОБА_3 №185 від 04.06.2024 р., виданий ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 інформації щодо самочинно збудованих об`єктів нерухомого майна не містить, натомість встановлено, що він має окремі входи, окремі під`їзди до будинку, відокремлені інженерні мережі, тому не порушуючи будівельних норм та правил є можливість поділити даний житловий будинок на окремі об`єкти нерухомого майна (житлові будинки) з присвоєнням їм окремих поштових адрес.

Пунктом 6 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, який затверджений Постановою КМУ №406 від 07.06.2017 р. «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» визначено зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без влаштування фундаментів, зокрема навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, гаражів, а також свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям, погребів, входів до погребів, воріт, хвірток, приямків, терас, ґанків - щодо індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків.

Покликання апелянта щодо неможливості поділу вказаного спірного домоволодіння через самочинно збудований позивачем – ганок а3, апеляційним судом відхиляються. На час виготовлення документації та набуття у власність земельних ділянок сторонами, спору чи претензій щодо вказаного ганку а3 у співвласників нерухомості не було, так само межа земельної ділянки позивача к.н. 5624655300:01:002:0230, яка позначена ФОП ОСОБА_4 зеленим кольором на додатку Плані меж та конфігурації фактичного користування земельною ділянкою, з нанесенням будівель та споруд, які розташовані на даній земельній ділянці, є суцільною, та замкненою.

Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріпляє право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 

Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися. Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 

Оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності та взаємозв`язку із нормами закону, якими ті врегульовані, апеляційний суд приходить до переконання про обґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог та поділ майна, що є спільною частковою власністю позивача та відповідача, у відповідності до Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №185, що складений Бюро технічної інвентаризації та незалежної оцінки ФОП ОСОБА_3 в натурі, оскільки він підтверджує технічну можливість поділу об`єкта нерухомого майна, житловий будинок має окремі входи, окремі під`їзди до будинку, відокремлені інженерні мережі, тому не порушуючи будівельних норм та правил є можливість поділити даний житловий будинок на окремі об`єкти нерухомого майна (житлові будинки) з присвоєнням їм окремих поштових адрес.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені  обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Олексюка Романа Руслановича залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07 березня 2025 року залишити без зміни.

Поновити дію рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07 березня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2025 року.

Головуючий                                                        Ковальчук Н. М.
Судді:                                                                Хилевич С. В.
                                                       Шимків С. С.