Справа № 991/9550/25
Провадження № 1-кс/991/9634/25

УХВАЛА
про арешт майна

3 жовтня 2025 року	місто Київ	

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
власника майна ОСОБА_3 ,
представника власника майна ОСОБА_4 ,
детектива ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого детектива Національного бюро Другого підрозділу детективів Першого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 , погоджене прокурором першого відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 52025000000000402 від 15.07.2025.

(1)Короткий виклад змісту клопотання
17.09.2025 до Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) надійшло зазначене клопотання. Воно обґрунтовується тим, що детективи Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) здійснюють досудове розслідування у цьому провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-5 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Як зазначив детектив, починаючи з листопада 2019 року за дорученням колишнього заступника Голови Верховного суду ОСОБА_7 , близькими особами, іншими пов`язаними фізичними та юридичними особами, набуто у власність активи, вартість яких більше ніж на шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищує його законні доходи, у тому числі: 25.01.2023 паркомісце АДРЕСА_7; 25.01.2023 квартира АДРЕСА_1 ; 25.01.2023 квартира АДРЕСА_2 ; 23.08.2022 машиномісце НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_3 ; 19.09.2024 апартаменти НОМЕР_4 за адресою: АДРЕСА_3 ; 14.07.2021 апартаменти № АДРЕСА_3 ; 26.02.2021 земельна ділянка 0.1199 га за адресою: Київська обл., Обухівський район, с. Старі Безрадичі; 26.02.2021 земельна ділянка 0.1199 га за адресою: Київська обл., Обухівський район, с. Старі Безрадичі; 26.02.2021 земельна ділянка 0.725 га за адресою: Київська обл., Обухівський район, с. Старі Безрадичі; 26.02.2021 земельна ділянка 0.766 га за адресою: Київська обл., Обухівський район, с. Старі Безрадичі; 05.08.2024 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 ; 09.06.2022 земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_4 та інші активи.
16.09.2025 в межах досудового розслідування цього кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду детективами НАБУ проведено обшук в квартирах    АДРЕСА_5 за місцем проживання ОСОБА_7 .
Під час обшуку вилучено майно, належне ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон Iphone 15 Pro Мах серійний номер НОМЕР_1 .
Оглядом телефона виявлено мобільні додатки «Ajax» - сервіс охорони з застосуванням електронних сенсорів, в якому виявлено дані про об?єкт охорони - « ОСОБА_9 », що має значення для кримінального провадження. Крім того, виявлено додаток «H.K.Connect», з якого виявлено онлайн-доступ до відеокамер буд.  АДРЕСА_4 , власником якого є ОСОБА_10 .
Для дослідження вмісту вказаних додатків необхідне застосування спеціального обладнання в ході окремої слідчої дії (огляду) з залученням відповідних спеціалістів та у разі необхідності проведення судової експертизи.
На цій стадії досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучений телефон може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому він є речовим доказом у справі.
Зокрема, наявна на телефоні інформація може містити дані, що мають значення для розслідування у кримінальному провадженні, проте повний доступ до вмісту інформації на такому носії можливо отримати тільки шляхом проведення судово-технічної експертизи, або ретельного огляду із залученням спеціаліста, які можуть зайняти тривалий час.
З метою проведення всебічного, об?єктивного та неупередженого досудового розслідування, встановлення істини та надання належної правової оцінки, для забезпечення можливості ретельного додаткового огляду вилученого майна, яке визнано речовими доказами по кримінальному провадженні та проведення по ним відповідних судових експертиз, а також з метою збереження речових доказів та запобігання можливості фактів приховування, зміни або їх відчуження, виникла необхідність в накладенні арешту на тимчасове вилучене майно, що вважається доцільним та відповідає передбаченим законодавцем завданням кримінального провадження та завданням арешту, що обґрунтовується наступними законними підставами.
На підставі викладеного, оскільки вищевказане майно має значення речових доказів у кримінальному провадженні та може виступити забезпеченням конфіскації майна як виду покарання, тому накладення на нього арешту абсолютно чітко відповідає, встановлених законодавцем вимогам щодо завдань та підстав такого арешту, тобто майно на законних підставах підлягає арешту, оскільки є тимчасово вилученим майном, щодо якого є достатні підстави вважати, що воно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та є предметом кримінального правопорушення та одночасно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98, ч. 2 ст. 167 Кримінального процесуального кодекс України (далі - КПК).
(2) Позиції учасників провадження
У судовому засіданні детектив НАБУ клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, у ньому зазначених.
Зі свого боку адвокат ОСОБА_11 заперечував проти задоволення заявленого клопотання. Вказав, що у матеріалах відсутня постанова про визнання вилучених предметів речовими доказами. Так, доводи, викладені у клопотанні детектива, є лише припущенням, а саме клопотання, на переконання адвоката, не містить чітких доказів того, що таке майно є речовим доказом або може підлягати конфіскації.
Окрім того, той зазначив, що, оскільки майно було вилучено 16.09.2025, воно вже перебуває під контролем органу досудового розслідування, а отже, ризики його приховування, знищення або відчуження відсутні.
Також адвокат наголошував, що клопотання не містить доказів того, що вказане майно належить саме ОСОБА_8 , або перебувало в його користуванні. Обшук проводився за місцем проживання декількох осіб, до того ж, за зареєстрованим робочим місцем адвоката ОСОБА_12 .
Крім цього, останній вказав, що у клопотанні відсутні будь-які обґрунтовані підозри щодо ОСОБА_7 або будь-кого іншого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 368-5 КК України.
Адвокат зважав на те, що відомості у вказаному провадженні внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.07.2025, однак додана до клопотання постанова про визначення слідчої групи та слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, датується - 16.09.2025. Той також наголошував, що обшуки в межах цього провадження було проведено саме 16.09.2025, що свідчить про їх проведення ймовірно ще до появи відповідної постанови.
Крім цього, адвокат вказав на те, що долучена детективом службова записка від 15.07.2025 містить лише припущення і не може бути використана як підстава для процесуального рішення.
Також той зазначив, що протокол огляду від 23.07.2025 є очевидно недопустимим доказом, оскільки ним оглянуто матеріали іншого кримінального провадження.
Щодо протоколу огляду від 24.07.2025 останній вказав, що він містить штучно введені відомості, що спотворюють дійсні обставини справи.
Адвокат також зважав, що відповідно до вимог кримінального процесуального закону це клопотання мало бути розглянуто не пізніше 19.09.2025.
До суду також надійшла заява ОСОБА_12 , в якій та просила повідомити її про розгляд цієї справи.
Так, останню було повідомлено про місце та час розгляду відповідного клопотання, водночас ОСОБА_13 не прибула у судове засідання, про відкладення розгляду не просила.
(3) Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при вирішенні клопотання
Відповідно до підпункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК встановлено загальні правила їх застосування - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
-існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
-потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
-може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення.
Для збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно може бути речовим доказом (перший абзац частини 3 ст. 170 КПК).
Згідно з приписами ч. 10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна.
Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК). До таких ризиків вказаний абзац відносить можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.
До того ж, за змістом ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого:
-правову підставу для арешту майна;
-можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;
-розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
-наслідки арешту майна для, зокрема, третіх осіб.
Отже, з аналізу зазначених у попередніх абзацах норм КПК вбачається, що арешт майна можливо застосувати якщо:
-існує обґрунтована підозра щодо вчинення злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна;
-майно, на яке накладається арешт, перебуває у власності осіб, щодо майна яких його дозволено накладати;
-речі та документи є тими видами майна, на які може бути накладено арешт;
-це майно є речовим доказом;
-буде досягнуто завдань, для виконання яких прокурор звертається із клопотанням;
-наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються, будуть розумними та співрозмірними із завданнями цього кримінального провадження.
У процесі вирішення вказаних питань, слідчий суддя доходить таких висновків щодо кожного з них.
(3.1) Детектив довів існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна
З матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-5 КК України.
Шляхом аналізу документів, які додані до клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що могло бути вчинено кримінальне правопорушення, про яке зазначається у клопотанні.
Він ґрунтується на підставі сукупності досліджених документів, зокрема у їх копіях, а саме:
-витягу з ЄРДР;
-службової записки детектива НАБУ;
-протоколу огляду матеріалів кримінального провадження № 22024000000001148;
-витягу з протоколу НС(Р)Д від 11.04.2025;
-протоколу огляду образів мобільних телефонів від 09-21.07.2025;
-протоколу огляду образів мобільних телефонів від 24.07.2025;
-протоколу огляду даних з інформаційної системи від 24.07.2025;
-інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна;
-договорів купівлі- продажу нерухомого майна;
-технічного паспорту;
-ухвал про надання дозволу на проведення обшуку від 03.09.2025;
-протоколу обшуку від 16.09.2025;
-актових записів про шлюб та народження дитини;
-протоколу огляду від 17.09.2025;
-постанови про визнання речовими доказами від 18.09.2025;
-постанови про призначення комплексної судової комп`ютерно-технічної експертизи та експертизи електронних комунікацій від 18.09.2025;
-висновку НАЗК від 12.08.2021;
-декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_14 ;
-інших матеріалів кримінального провадження.
Слідчий суддя також бере до уваги надані адвокатом пояснення та відомості під час судового засідання, зокрема щодо недопустимості доказів. Проте очевидних ознак недопустимості докази сторони обвинувачення не містять, а остаточна їх оцінка, за наявності правових підстав визнання їх недопустимими, може бути здійснено під час розгляду кримінального провадження по суті.
Отож, описані вище обставини дають можливість дійти висновку, що наразі існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 368-5 КК України. Воно носить такий ступінь тяжкості, що дає слідчому судді підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту.
(3.2) Майно, на яке накладається арешт, перебуває у власності особи, щодо майна якої його дозволено накладати
Арешт задля збереження речового доказу може накладатися на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи.
Встановлено, що мобільні телефони Iphone 15 Pro Мах серійний номер НОМЕР_2 належить саме ОСОБА_7 , що підтверджено протоколом обшуку від 16.09.2025.
Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що на майно вказаної особи можливо накласти арешт у цьому випадку.
(3.3) Речі та документи є тими видами майна, на які може бути накладено арешт
Детектив у своєму клопотанні просив накласти арешт на мобільний телефон. Таке майно є рухомим (ч. 2 ст. 181 Цивільного кодексу України). Відтак, на нього може бути накладено арешт.
(3.4) Арешт на майно необхідно накласти з метою збереження речових доказів
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт на майно може бути накладено з метою збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.
Відповідно до частини першої зазначеної статті речовими доказами, зокрема, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вказаний мобільний телефони визнано речовими доказами згідно з постановою про визнання речовим доказом від 18.09.2025.
Телефони є серед переліку речей та документів, для відшукання яких проводилися обшук за відповідними адресами. Їх зазначено в ухвалах слідчого судді від 03.09.2025.
Оцінюючи вилучені речі на предмет наявності у них ознак речових доказів, слідчий суддя доходить таких висновків.
Зі змісту протоколу обшуку вбачається, що було віднайдено мобільний телефон Iphone 15 Pro Мах, який належить ОСОБА_8 .
Під час огляду відповідного телефону виявлено мобільні додатки «Ajax» - сервіс охорони з застосуванням електронних сенсорів, в якому містилися дані про об?єкт охорони - « ОСОБА_9 ». Крім того, виявлено додаток «H.K.Connect», з якого виявлено онлайн-доступ до відеокамер АДРЕСА_8.
Зі змісту протоколу огляду вказаного мобільного телефону вбачається, що спеціалістом із застосуванням програмного забезпечення здійснено спробу копіювання даних з телефону та виявлено, що власником телефона обмежено доступ до його вмісту за допомогою системи логічного захисту, яка унеможливлює створення їх копій без біометричної автентифікації його власника.
Слідчий суддя також зважає на те, що постановою старшого детектива НАБУ ОСОБА_5 від 18.09.2025 було призначено комплексну судову комп`ютерно-технічну експертизу та експертизу електронних комунікацій. На вирішення експерту поставлено, серед іншого, такі питання: чи наявна на наданому на дослідження мобільному телефоні, зокрема, Iphone 15 Pro Мах серійний номер НОМЕР_2 система логічного захисту доступу до інформації, що зберігається на їх вбудованих носіях пам`яті, яка вимагає уведення біометричних даних його власника, та якщо так, чи можливо її подолати; чи можливо скопіювати інформацію, яка зберігається на вбудованих носіях пам`яті.
Суттєвим для встановлення такої інформації є наявність самого мобільного телефону, який буде становити предмет дослідження експерта, що узгоджується із положеннями п. 13.3 розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5, зі змінами, чинними на час розгляду справи).
Отож, на переконання слідчого судді, наявні достатні підстави вважати, що існує можливість використання такого майна як доказу у кримінальному провадженні і воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.
Крім того, детектив у своєму клопотанні також вказав, що вищевказане майно може виступити забезпеченням конфіскації майна як виду покарання.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК арешт на майно може бути накладено, зокрема, з метою конфіскації майна як виду покарання.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно зокрема підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК).
Водночас слідчий суддя зважає, що в межах цього провадження жодній особі не було повідомлено про підозру, а отже, накладення арешту з метою конфіскації такого майна не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
(3.5) Завдяки арешту буде досягнуто завдань, для виконання яких детектив звертається із клопотанням
Завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Зокрема, зважаючи на обставини, що розслідуються у межах цього провадження, обґрунтованою є можливість знищення, приховування, псування інформації чи самих пристроїв, які було вилучено під час обшуку.
(3.6) Наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються, будуть розумними та співрозмірними із завданнями цього кримінального провадження
Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. При цьому, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
КПК у частині четвертій статті 173 визначає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).
На переконання слідчого судді, накладення арешту в цьому випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. При цьому, суд враховує, серед іншого, суспільну небезпеку можливого кримінального правопорушення, його специфіку та тяжкість.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна для третіх осіб. Що стосується прав та законних інтересів власника майна, то слідчий суддя вважає, що такі обмеження не є занадто обтяжливими для нього. Мобільний телефон не є занадто вартісним майном, а, за необхідності, інформацію з них можна скопіювати з так званого хмарного сховища або ж у НАБУ.
З урахуванням зазначеного, слідчий суддя переконаний, що накладення арешту у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження та переслідує легітимну мету.
Також слідчий суддя вважає обґрунтованим застосувати заборону відчужувати, користуватися та розпоряджатися майном, зважаючи на встановлені ризики знищення, приховування, псування майна, яке є речовим доказом.
Накладення арешту на майно не є припиненням або позбавленням права власності на нього. Такий захід є лише тимчасовим обмеженням права власності. При цьому, такі обмеження власності на майно не перешкоджають здійсненню звичайної господарської діяльності.
Щодо доводів захисту, що слідчим суддею пропущено строки розгляду клопотання, варто зазначити таке.
Частина перша статті 173 КПК визначає випадки, коли слідчий суддя відмовляє у задоволенні арешту, серед них, відсутня підстава - закінчення строку, відведеного для вирішення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна. Частина 6 ст. 173 КПК визначає правовий наслідок нерозгляду клопотання у визначені строки - це є підставою для звернення до слідчого із вимогою про повернення майна, тобто орган досудового розслідування позбавляється правових підстав утримувати у себе майно. Однак це не свідчить, що на таке майно не може бути накладено арешт, тим паче коли вирішується доля арешту майна в якості речового доказу. Незважаючи на пропущення строків, значення такого майна як доказу для встановлення суттєвих обставин провадження не втрачається. Такий висновок також узгоджується із сталою судовою практикою.
Отже, сплив процесуального строку постановлення ухвали, за результатами розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, не припиняє необхідності виконати обов`язок розглянути клопотання та не тягне за собою припинення повноважень слідчого судді на прийняття відповідного судового рішення.
Крім того, слідчий суддя також зважає, що судове засідання з розгляду цього клопотання було призначено в строк, визначений кримінальним процесуальним законом. Однак через заяви обох сторін було відкладено на іншу дату. Надалі, адвокатом та ОСОБА_13 було заявлено відводи слідчому судді. Отож, вказані обставини, фактично, вплинули на пропущення, встановленого КПК, строку розгляду клопотання.
На підставі викладеного, слідчий суддя постановив:

-клопотання старшого детектива НАБУ ОСОБА_15 про арешт майна задовольнити;
-накласти арешт (із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися) на мобільний телефон Iphone 15 Pro Мах серійний номер НОМЕР_2 , виявлений та вилучений під час проведення обшуку квартир за адресою: АДРЕСА_6 , на підставі ухвал слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03.09.2025;
-ухвала про арешт виконується негайно;
-копію цієї ухвали вручити/надіслати детективу та власнику майна невідкладно.
Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна у порядку, передбаченому частиною 1 статті 174 КПК.
На ухвалу слідчого судді впродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя                                                                         ОСОБА_1