ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" серпня 2025 р.           Справа№ 911/977/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гаврилюка  О.М.
суддів:            Майданевича А.Г. 
          Ткаченка Б.О. 
 
за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.
за участю представників сторін:
від позивача: Щербина Л.А.;
від відповідача: Лазаренко Н.О.;

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр духовного розвитку»
на рішення Господарського суду Київської області    від 19.12.2024, повний текст рішення складено 13.02.2025
у справі № 911/977/24 (суддя Третьякова О.О.)
за позовом    Релігійної організації «Релігійна громада парафія Святого Архистратига Михаїла Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) смт    Бородянка Київської області»
до    Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр духовного розвитку»
про    визнання недійсним рішення загальних зборів та договору дарування церкви

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду 

Релігійна організація «Релігійна громада парафія Святого Архистратига Михаїла Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) смт  Бородянка Київської області» (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Київської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр духовного розвитку» (далі - відповідач) про визнання недійсним рішення загальних зборів та договору дарування церкви.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність рішень Парафіяльних (Загальних) зборів релігійної громади, які оформлені протоколом №3 від 09.07.2023, та протиправність договору дарування церкви від 13.07.2023, який укладений між «Релігійною організацією Української Православної Церкви парафії Св.Архистратига Михайла» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр духовного розвитку» та предметом якого є дарування церкви із будівлями та спорудами за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, смт. Бородянка, вул. Центральна, буд.224Г.
З наведених підстав позивачем заявлені вимоги до відповідача про: 1) визнання недійсним рішень Парафіяльних (Загальних) зборів релігійної громади «Релігійна організація Української Православної Церкви парафії Св.Архистратига Михайла», які оформлені протоколом №3 від 09.07.2023; 2) визнання недійсним договору дарування церкви від 13.07.2023; 3) віндикацію нерухомого майна, яке є об`єктом дарування у спірному договорі дарування церкви від 13.07.2023.
Рішенням Господарського суду Київської області від 19.12.2024 у справі №   911/977/24 позовні вимоги Релігійної організації «Релігійна громада парафія Святого Архистратига Михаїла Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) смт  Бородянка Київської області» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр духовного розвитку» про визнання недійсним рішення загальних зборів та договору дарування церкви задовольнити частково. Визнано недійсним договір дарування церкви від 13.07.2023, укладений між Релігійною організацією Української Православної Церкви парафії Св.Архистратига Михайла та Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр духовного розвитку» та посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Нельзіним Максимом Сергійовичем за реєстровим номером 989. Повернуто у власність Релігійної організації «Релігійна громада парафія Святого Архистратига Михаїла Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) смт  Бородянка Київської області» об`єкт нерухомого майна - церкву, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, вул.Центральна, буд.224-г (опис об`єкта: церква загальною площею 288,5 кв.м. позначена на плані літ. А, біля якої розташовані: нежитлова будівля літ. В, нежитлова будівля літ. Г, сарай літ. Д, гараж літ. Е, погріб літ.Е, альтанка літ. Ж, вбиральня літ. З, И, огорожа №1-5, колодязь №6, водопровід №7-9, зливна яма №10, замощення - І), - від Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр духовного розвитку». В задоволенні позовних вимог Релігійної організації ««Релігійна громада парафія Святого Архистратига Михаїла Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) смт  Бородянка Київської області» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр духовного розвитку» в частині визнання недійсним рішень загальних зборів, які оформлені протоколом Парафіяльних (Загальних) зборів релігійної громади «Релігійна організація Української Православної Церкви парафії Св.Архистратига Михайла» №3 від 09.07.2023 відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр духовного розвитку» на користь Релігійної організації «Релігійна громада парафія Святого Архистратига Михаїла Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) смт  Бородянка Київської області» 56 250    грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Узагальнені доводи апеляційної скарги 

Не погодившись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр духовного розвитку» звернулось    до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить у разі визнання адвоката Щербини Л.А. не уповноваженою особою на представлення інтересів позивача в момент підписання позовної заяви у даній справі скасувати рішення Господарського суду Київської області від 19 грудня 2024 року у справі № 911/977/24, а позовну заяву залишити без розгляду повністю, з інших підстав - скасувати рішення Господарського суду Київської області від 19 грудня 2024 року у справі №911/977/24 і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовані наступними доводами.
Скаржник вказує на те, що після надання представником позивача копії договору про надання правничої допомоги від 02.12.2023, представником відповідача в судовому засіданні також встановлено, що договір не містить повноважень адвоката на підписання позовних заяв. У п.2.2.9 Договору вказано право адвоката: на оскарження судових рішень (ухвал) до апеляційних та касаційних судових інстанцій з правом їх підпису, в той же час адвокатом Щербиною Л.А. була підписана позовна заява у даній справі №911/977/24, на що представником відповідача подано заяву про залишення позову без розгляду з підстав відсутності в договорі повноважень адвоката, який діє в інтересах позивача, на підписання позовних заяв, однак, суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні поданої представником відповідача вищевказаної заяви.
На думку скаржника, на цій підставі слід скасувати рішення Господарського суду Київської області від 19.12.2024 у справі №911/977/24, а позовну заяву залишити без розгляду повністю.
Скаржник зазначає про те, що суд прийняв критерій територіального зв`язку, а саме проживання на території селища Бородянка членів релігійної громади, при цьому, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що загальна кількість членів релігійної громади становить 227 осіб, який приймали участь в загальних зборах, рішення яких викладені в протоколі №1 від 09 липня 2023 року, що сам собі суперечить, оскільки селище Бородянка - велике селище, яке налічує 13 тис. мешканців (це публічно відома інформація), а тому це саме та загальна кількість членів, які би мали бути присутні при проведенні загальних зборів релігійної громади. Звідси, 227 членів релігійної громади, протокол яких був взятий судом до уваги, складав лише 1,75% від загальної кількості членів релігійної громади, а не 2/3 як передбачено ЗУ «Про свободу совісті та релігійні організації».
На думку скаржника, судом першої інстанції було проігнорований факт, що в Додатку №1 до протоколу №1 від 09 липня 2023 року зазначений членом релігійної громади «Релігійна організація Української Православної Церкви парафії Св.Архистратига Михайла» Кошка Дмитро Васильович під №1, при цьому в матеріалах справи є витяг з Державного реєстру юридичних осіб, відповідно до змісту якого Кошка Дмитро Васильович є керівником релігійної громади «Парафія Різдва Пресвятої Богородиці Київської єпархії УПЦ (ПЦУ)» смт. Бородянка з 02 червня 2004 року, про що також наголошували члени релігійної громади у своїх нотаріально завірених заявах свідка.
Скаржник вважає, що виходячи з норм чинного законодавства України релігійній громаді необхідно було б подати до Київської обласної державної адміністрації окреме повідомлення в довільній формі про початок процедури, пов`язаної зі зміною підлеглості для оприлюднення останньою на своєму сайті, що не було нею зроблено, і не спростовано в судовому засіданні адвокатом Щербиною Л.А., тому судом безпідставно відхилено доводи відповідача про те, що станом на момент укладення спірного договору дарування церкви від 13.07.2023 процедура зміни своєї підлеглості не була розпочата, оскілки подання документів для реєстрації нової редакції Статуту релігійної громади було здійснено лише 14.07.2023, у зв`язку із чим, висновок суду, що процедура зміни підлеглості розпочалася з 09.07.2023 з дати проведення зборів є хибною, а, отже, порушень частини 2 статті 18 ЗУ «Про свободу совісті та релігійні організації» (в редакції станом на момент укладення спірного договору дарування) з боку дарувальника (релігійної громади «Релігійна організація Української Православної Церкви парафії Св.Архистратига Михайла») не було. Таким чином, і підстав для визнання спірного договору дарування церкви від 13 липня 2023 року недійсним в Господарського суду Київської області у даній справі немає, а отже, і не можуть бути ним застосовані положення ст.203 та ст.215 ЦК України.
 
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу щодо повноважень представника позивача вказав на те, що Ордер згенерований для представництва клієнта у справі № 910/2417/24 використано і для представництва того ж самого клієнта на підставі того ж самого договору від 02.12.2023 у Господарському суді Київської області у справі № 911/977/24.
Також позивач вказує на те, що було прийнято рішення про проведення Загальних зборів релігійної громади на центральній площі ім.Тараса Шевченка поряд із Палацом культури. Про що за допомогою соціальної мережі Фейсбук було здійснено оголошення громадським діячем селища Бородянка Сергієм Возним на своїй сторінці https://www.facebook.com/vozniy.so/ та громадською групою Громада Свободи. Також листом від 06.07.2023 року повідомлено Головне управління СБУ у Київській області, Головне управління Національної поліції в Київській області та Бородянську селищну раду про проведення 09.07.2023 о 12:00 годині Загальних зборів релігійної організації Української Православної Церкви парафія св. Архистратига Михайла (ЄДРПОУ 25567529). Збори проведено в центрі селища, на відкритій місцевості, у присутності поліції, представників засобів масової інформації та парафіян у кількості понад 200 чоловік. На Загальних зборах Релігійної громади 09.07.2023 була присутня адвокат - на той час представник ОСОБА_2 та представник ТОВ «Центр духовного розвитку» у даному провадженні - ОСОБА_3 , що вказує на те, ОСОБА_2 було відомо про час, місце, підстави проведення зборів релігійної громади. Крім того, весь перебіг проведення зборів фільмувався засобами ЗМІ та онлайн транслювались активістами селища Бородянка.
Позивач зазначає, що початок процедури зміни канонічної підлеглості законодавець поєднує з прийняттям рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту та ухвалення такого рішення не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади. А тому помилковим є посилання Апелянта на п.2 Розділу II Прикінцевих положень Закону України №2673-VIII, оскільки зверненню до Київської обласної державної адміністрації передує прийняття рішення про зміну канонічної підлеглості. 
При цьому, позивач посилається на ст. 18 ЗУ «Про свободу совісті та релігійні організації», якою встановлено, що Релігійні організації володіють, користуються і розпоряджаються майном, яке належить їм на праві власності. Релігійні організації можуть бути обмежені у здійсненні права власності лише у випадках і в порядку, передбачених законом Забороняється вчиняти будь-які дії, наслідком яких може стати відчуження майна релігійної організації, зокрема його продаж, обмін, передача у заставу, встановлення іпотеки, безоплатна передача у власність чи управління інших осіб, до завершення процедури зміни своєї підлеглості у канонічних та організаційних питаннях будь яким діючим в Україні та за її межами релігійним об`єднанням шляхом реєстрації нової редакції статуту (положення) у порядку, визначеному цим Законом, та державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". Слід звернути увагу, що ця заборона встановлена не лише суб`єктам, які вчиняють реєстраційні дії, ця норма розповсюджується в тому числі і на учасників договорів. 
Тобто сторони Договору знаючи дану норму, розуміючи таку заборону, розуміючи протиправність таких дій, діючи свідомо недобросовісно, вчинили правочин та подали документи для вчинення реєстраційної дії, не зважаючи на пряму заборону Законом.
Узагальнені доводи додаткових пояснень у справі

Відповідач у додаткових поясненнях, поданих до суду 03.04.2025, вказав на те, що Кошка Д.В. як керівник релігійної громади може представляти інтереси релігійної організації перед державними органами, в тому числі і в суді на підставі довіреності, виданої головою парафіяльної ради Хижняком І.Б. При укладенні договору про надання правничої допомоги з адвокатом Кошка Д.В. такої довіреності не мав, отже, Кошка Д.В. не був уповноваженою особою представляти інтереси релігійної організації перед державними органами, в тому числі і в суді, тобто Кошка Дмитро Васильович хоч і зазначений в Єдиному державному реєстрі як керівник, однак відповідно до статуту не має права від імені релігійної громади укладати договір про надання правової допомоги з адвокатом Щербиною Л.А. та уповноважувати адвоката на представлення інтересів релігійної організації «Релігійна громада парафія Святого Архистратига Михаїла Київської єпархії Української православної церкви (ПЦУ)» у судах, оскільки у нього відсутні такі повноваження, що тягне за собою відсутність таких повноважень і у адвоката Щербини Л.А., у зв`язку із чим, позовна заява релігійної організації «Релігійна громада парафія Святого Архистратига Михаїла Київської єпархії Української православної церкви (ПЦУ)» до ТОВ «Центр духовного розвитку» про скасування договору дарування у даній справі підписана особою, яка не має права підписувати її, а тому необхідно вказаний позов залишити без розгляду в силу вимог ст. 226 ГПК України.

Позивач у додаткових поясненнях у справі, поданих до суду 07.04.2025, зазначає про те, що договір між адвокатом та керівником Релігійної організації «Релігійна громада парафія Святого Архистратига Михаїла Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) смт  Бородянка Київської області» укладено 02 грудня 2023 року. В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в графі «відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи» вказано: Кошка Дмитро Васильович, настоятель, 18.07.2023 - керівник. 
При цьому позивач зазначає, що окрім даної справи, на підставі Договору від 02.12.2023 адвокатом надано правничу допомогу Релігійній організації «Релігійна громада парафія Святого Архистратига Михаїла Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) смт  Бородянка Київської області» у справах №   911/3356/23 та № 910/2417/24.
Також позивач вважає посилання апелянта на постанову ВП ВC від 20.11.2024 у справі №910/16580/23 неспроможними, оскільки вказана судова практика регулює спори, щодо само представництва юридичної особи у судовому процесі.

Відповідач у заяві, поданій до суду 24.06.2025 просив у разі визнання адвоката Щербини Л.А. не уповноваженою особою на представлення інтересів позивача в момент підписання позовної заяви у даній справі скасувати рішення Господарського суду Київської області від 19.12.2024 у справі №911/977/24, а позовну заяву залишити без розгляду повністю, з інших підстав - скасувати рішення Господарського суду Київської області від 19.12.2024 у справі №911/977/24 і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Доводи заяви фактично є ідентичними доводам апеляційної скарги та додаткового пояснення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 911/977/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр духовного розвитку» на рішення Господарського суду Київської області    від 19.12.2024 у справі №    911/977/24. Призначено справу № 911/977/24    до розгляду у судовому засіданні 08.04.2025.
08.04.2025 (через систему «Електронний суд») від представника Релігійної організації «Релігійна громада парафія Святого Архистратига Михаїла Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) смт.    Бородянка Київської області» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю представника у Ірпінському міському суді Київської області у справі №367/2073/25, яка призначена на 08.04.2025 о 10:30, що виключає його можливість прибути до Північного апеляційного господарського суду.
У судовому засіданні 08.04.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр духовного розвитку» не заперечувала проти відкладення розгляду справи № 911/977/24. 
На підставі ст. 202, 216 ГПК України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 задоволено клопотання Релігійної організації «Релігійна громада парафія Святого Архистратига Михаїла Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) смт    Бородянка Київської області»    про відкладення розгляду справи № 911/977/24. Відкладено розгляд справи № 911/977/24 за апеляційною скаргою    Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр духовного розвитку» на рішення Господарського суду Київської області   від 19.12.2024 на 06.05.2025.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 задоволено заяву Релігійної організації «Релігійна громада парафія Святого Архистратига Михаїла Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) смт.    Бородянка Київської області»    про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
У судовому засіданні 06.05.2025 оголошено перерву до 01.07.2025 о 10:30 та продовжено строк розгляду справи.
У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Гаврилюка О.М., який є суддею-доповідачем, та перебуванням судді Ткаченка Б.О. у відпустці,    розгляд справи призначений на 01.07.2025 о 10 год. 30 хв. не відбувся.
Враховуючи вищевикладене, з огляду на вихід суддів Гаврилюка О.М. з лікарняного та Ткаченка Б.О. з відпустки, з метою здійснення подальшого розгляду апеляційної скарги визначеним складом суду та враховуючи перебування колегії суддів у період із 14.07.2025 по 27.07.2025 у відпустці, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2025 призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр духовного розвитку» на рішення Господарського суду Київської області       від 19.12.2024 у справі № 911/977/24 на 26.08.2025.
Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, систематичні оголошення сигналу повітряної тривоги, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 911/977/24 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників справи та позиції учасників справи

Представник відповідача у судовому засіданні 26.08.2025 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду Київської області від 19.12.2024 у справі № 911/977/24 та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Представник позивача у судовому засіданні 26.08.2025 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду Київської області від 19.12.2024 у справі № 911/977/24 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, Релігійна організація «Релігійна громада парафія Святого Архистратига Михаїла Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) смт  Бородянка Київської області» (код ЄДРПОУ - 25567529, колишнє найменування - «Релігійна організація Українська Православна Церква парафії Св.Архистратига Михайла») - позивач / релігійна громада є юридичною особою у формі релігійної організації за законодавством України, дата заснування - 15.02.1991.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр духовного розвитку» - відповідач/ТОВ «Центр духовного розвитку» є юридичною особою у формі товариства з обмеженою відповідальністю за законодавством України, основним предметом діяльності якого відповідно до загальнодоступних даних з єдиного державного реєстру є: інші види освіти (н.в.і.у), дата реєстрації - 12.07.2023.
Станом на 09.07.2023 найменуванням позивача було «Релігійна організація Українська Православна Церква парафії Св.Архистратига Михайла» та був чинним Статут позивача, ухвалений парафіяльними зборами 15.02.1991 року, копія якого міститься в матеріалах справи №911/977/24, надалі - Статут у редакції 1991 року.
Як вбачається із п.1 Статуту позивача у редакції 1991 року та не заперечується сторонами спору, станом на 09.07.2023 позивач як місцева релігійна організація (релігійна громада - парафія Св.Архистратига Михайла) перебував у підлеглості в канонічних і організаційних питаннях Українській Православній Церкві (УПЦ), найменуванням позивача було «Релігійна організація Українська Православна Церква парафії Св.Архистратига Михайла», керівником позивача відповідно до даних Єдиного державного реєстру був ОСОБА_2 .
Відповідно до пункту 1 Статуту позивача у редакції 1991 позивач як релігійна громада (парафія) був первинним структурним підрозділом Української Православної Церкви, який безпосередньо входив до складу Київської єпархії.
Відповідно до п.3 Статуту позивача у редакції 1991 Парафія об`єднує громадян православного віросповідання для сумісного здійснення права на свободу сповідання та поширення православної віри, а також для піклування про релігійно-моральне виховання. Згідно з п.4 Статуту позивача у редакції 1991 Парафія здійснює свою діяльність при дотриманні діючого законодавства, Статуту УПЦ, Статуту Київської єпархії та даного Статуту. Згідно з п.8 та 9 Статуту позивача у редакції 1991 органами парафіяльного управління є Парафіяльні збори, очолювані настоятелем, та Парафіяльна рада, підзвітна настоятелю. Парафіяльні збори складаються з православних віруючих, кліриків та мирян, які досягли 18-річного віку, визнають обов`язковість Статуту УПЦ, регулярно відвідують богослужіння та сповідь, перебувають у канонічному послухові настоятеля і не перебувають під забороною чи церковним судом, що забороняє повноцінну участь у богослужбовому житті.
Станом на 09.07.2023 позивачу на праві власності належало нерухоме майно - церква, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, смт. Бородянка, вул.Центральна, буд.224-г, надалі - церква, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим виконавчим комітетом Бородянської селищної ради від 03.02.2005 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Бородянським БТІ від 03.02.2005 № 6401777.
Сторони спору не заперечують, що зазначену церкву як культову будівлю позивач як релігійна громада фактично використовував для релігійних потреб шляхом проведення в церкві богослужінь, релігійних обрядів, церемоній, молитов, служінь тощо.
09.07.2023 на площі Т.Шевченка в смт.Бородянка відбулись загальні збори позивача як релігійної громади, на яких були прийняті рішення про зміну підлеглості позивача як релігійної громади в канонічних і організаційних питаннях шляхом входу до складу Православної Церкви України (ПЦУ), а також, у зв`язку із зміною канонічного підпорядкування, були прийняті рішення про зміну Статуту позивача шляхом викладення його в новій редакції, про зміну найменування позивача як релігійної громади, про припинення повноважень ОСОБА_2 як керівника та призначення Кошки Дмитра Васильовича уповноваженою особою на представництво інтересів позивача. Результати проведення вказаних загальних зборів позивача як релігійної громади оформлені протоколом №1 від 09.07.2023 з додатками, надалі - протокол №1 від 09.07.2023.
Відповідно до протоколу №1 від 09.07.2023 на загальні збори був запрошений керівник (настоятель) релігійної громади ОСОБА_2 , який на загальні збори не з`явився.
Згідно із додатками 1 та 2 до вказаного протоколу №1 від 09.07.2023 у загальних зборах позивача взяло участь 227 членів релігійної громади, які підтримали та прийняли рішення про зміну підлеглості позивача як релігійної громади в канонічних і організаційних питаннях шляхом входу до складу ПЦУ. Додатки 1 та 2 до вказаного протоколу №1 від 09.07.2023 містять поіменний перелік 227 членів релігійної громади, які взяли участь у загальних зборах та підтримали рішення про зміну підлеглості позивача в канонічних і організаційних питаннях шляхом входу до складу ПЦУ, із зазначенням прізвища, ім`я та по-батькові, дати, місяця, року народження, адреси проживання в смт.Бородянка вказаних членів релігійної громади, та їх підписи.
На підставі вказаного протоколу №1 від 09.07.2023 Департаментом культури та туризму Київської обласної державної адміністрації 28.07.2023 зареєстровано Статут позивача в новій редакції із зміненим (новим) найменуванням позивача з урахуванням зміненої позивачем як релігійною громадою підлеглості в канонічних і організаційних питаннях шляхом входу до складу ПЦУ, а саме новим найменуванням позивача є РЕЛІГІЙНА ОРГАНІЗАЦІЯ «Релігійна громада парафія Святого Архистратига Михаїла Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) смт  Бородянка Київської області».
Водночас, частина членів релігійної громади позивача, які не були згодні із зміною позивачем, як релігійною громадою, підлеглості в канонічних і організаційних питаннях шляхом входу до складу ПЦУ, 09.07.2023 провели за місцезнаходженням церкви за адресою: смт.Бородянка, вул.Центральна, 224-г, альтернативні збори, які оформлені протоколом №3 від 09.07.2023 з додатками, надалі - протокол №3 від 09.07.2023.
При цьому, хоча у вказаному протоколі №3 від 09.07.2023 зазначено, що загальна кількість членів релігійної громади становить нібито 328 осіб та що на зборах, які оформлені цим протоколом, нібито присутні 291 членів релігійної громади, тим не менш вказаний протокол №3 від 09.07.2023 не містить достатніх даних, які б дозволяли ідентифікувати усіх підписантів вказаного протоколу в кількості 291 особи та їх належність до цієї релігійної громади в смт. Бородянка. Так, в протоколі №3 від 09.07.2023 зазначені тільки прізвища, ім`я та по-батькові підписантів без зазначення їх дати, місяця, року народження, адрес проживання підписантів в смт. Бородянка чи інших ідентифікуючих ознак, які б вказували на те, що усі ці підписанти протоколу №3 від 09.07.2023 в кількості 291 осіб були членами релігійної громади позивача в смт. Бородянка.
Як випливає із протоколу №3 від 09.07.2023, його підписанти засудили проведення 09.07.2023 на площі Т.Шевченка в смт.Бородянка загальних зборів релігійної громади «Релігійна організація Українська Православна Церква парафії Св.Архистратига Михайла», на яких були прийняті рішення про зміну підлеглості релігійної громади в канонічних і організаційних питаннях шляхом входу до складу Православної Церкви України (ПЦУ) та про зміну Статуту позивача шляхом його викладення в новій редакції у зв`язку із зміною канонічної підлеглості.
Також відповідно до протоколу №3 від 09.07.2023 його підписанти дали згоду на відчуження релігійною громадою «Релігійна організація Українська Православна Церква парафії Св.Архистратига Михайла» церкви шляхом укладення договору дарування на ТОВ «Центр духовного розвитку» (відповідач у справі № 911/977/24).
13.07.2023 між позивачем - «Релігійною організацією Українська Православна Церква парафії Св.Архистратига Михайла» в якості дарувальника, від імені якого діяв керівник ОСОБА_2 , та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр духовного розвитку» в якості обдаровуваного був укладений договір дарування церкви, відповідно до п.1 якого, позивач передав відповідачу в дар належну позивачу на праві власності церкву, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, смт.Бородянка, вул.Центральна, буд.224-г (опис об`єкта: церква загальною площею 288,5 кв.м. позначена на плані літ. А, біля якої розташовані: нежитлова будівля літ. В, нежитлова будівля літ. Г, сарай літ. Д, гараж літ. Е, погріб літ.Е, альтанка літ. Ж, вбиральня літ. З, И, огорожа №1-5, колодязь №6, водопровід №7-9, зливна яма №10, замощення - І).
Договір дарування церкви від 13.07.2023 посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Нельзіним М.С. за реєстровим №989.
13.07.2023 приватним нотаріусом Нельзіним М.С. проведено державну реєстрацію переходу права власності на церкву від позивача до відповідача з відкриттям відповідного розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2764957932080, рішення про державну реєстрацію прав від 13.07.2023 №68442526).
Зазначена державна реєстрація права власності відповідача на церкву як об`єкт нерухомого майна була проведена на підставі вказаного спірного договору дарування церкви від 13.07.2023.
Наказом Міністерства юстиції України від 26.10.2023 №3763/5 частково задоволено скаргу позивача на рішення про державну реєстрацію прав від 13.07.2023 №68442526 приватного нотаріуса Нельзіна М.С. та анульовано рішення від 13.07.2023 №68442526 про державну реєстрацію права власності на церкву як об`єкт нерухомого майна за ТОВ «Центр духовного розвитку».
Звертаючись в квітні 2024 до Господарського суду Київської області з даним позовом у справі № 911/977/24 до відповідача, позивач посилається на те, що протокол №3 від 09.07.2023 та договір дарування церкви від 13.07.2023 є недійсними, оскільки, як стверджує позивач, протокол №3 від 09.07.2023 створений ОСОБА_2 формально, без участі членів релігійної громади, а статтею 18 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» встановлено заборону на відчуження майна релігійної організації до завершення процедури зміни своєї підлеглості у канонічних та організаційних питаннях.
Заперечуючи проти позову у справі № 911/977/24, відповідач вказав на те, що деякі особи, які зазначені у протоколі №1 від 09.07.2023 членами релігійної громади та підписали цей протокол, не були членами цієї релігійної громади, оскільки у наданих відповідачем в якості доказів заявах свідків 12 інших членів цієї релігійної громади надали свідчення як свідки про те, що ніколи не бачили на богослужінні у церкві деяких осіб, які зазначені членами релігійної громади у протоколі №1 від 09.07.2023. Також відповідач у відзиві послався на відсутність доказів запрошення ОСОБА_2 як керівника релігійної громади на загальні збори, які оформлені протоколом №1 від 09.07.2023, а також на те, що станом на момент укладення спірного договору дарування церкви від 13.07.2023 керівником релігійної громади був саме ОСОБА_2 , а припинити його повноваження як настоятеля міг лише єпархіальний архієрей УПЦ, і крім того, в протоколі №1 від 09.07.2023, на який посилається позивач, останнім днем виконання ОСОБА_2 обов`язків керівника вказано саме 30.07.2023, що підтверджує наявність у ОСОБА_2 станом на 13.07.2023 повноважень керівника позивача. Також відповідач послався на те, що дата складення протоколу №1 від 09.07.2023 не може вважатись початком зміни релігійною громадою канонічної підлеглості, оскільки статут релігійної громади в новій редакції із зміненою канонічною підлеглістю шляхом входу до ПЦУ був зареєстрований тільки 28.07.2023. Також відповідач послався на те, що загальні збори, які були проведені 09.07.2023 на площі Т.Шевченка в смт. Бородянка і оформлені протоколом №1 від 09.07.2023 і на яких були прийняті рішення про зміну канонічної підлеглості Релігійної організації Українська Православна Церква парафії Св.Архистратига Михайла (позивача), не були загальними зборами цієї релігійної громади, оскільки, як стверджував відповідач, дійсні члени цієї релігійної громади участі в загальних зборах 09.07.2023 на площі Т.Шевченка в смт. Бородянка не приймали але, дізнавшись про проведення цих зборів, після закінчення недільного богослужіння провели загальні збори на території церкви по вул.Центральній, на яких прийняли рішення засудити неправомірні дії щодо проведення 09.07.2023 загальних зборів на площі Т.Шевченка в смт. Бородянка від імені релігійної громади та прийняли рішення відчужити церкву шляхом її дарування відповідачу, що оформлено протоколом №3 від 09.07.2023.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України)  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.
Укладений між позивачем в якості дарувальника та відповідачем в якості обдаровуваного спірний договір дарування церкви від 13.07.2023 за своєю правовою природою є договором дарування.
Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.
Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (ч.1 ст.718 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Як випливає із вказаного договору дарування церкви від 13.07.2023, позивач (код ЄДРПОУ - 25567529, колишнє найменування - «Релігійна організація Українська Православна Церква парафії Св.Архистратига Михайла») у вказаному договорі дарування діяв як дарувальник, цей договір дарування від імені позивача як дарувальника підписаний діючим на той час керівником позивача ОСОБА_2 .
Правовий режим майна релігійних організацій визначається, зокрема, Законом України «Про свободу совісті та релігійні організації».
Відповідно до ч.1 та 2 ст.18 вказаного Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» (в редакції станом на момент укладення спірного договору дарування від 13.07.2023) релігійні організації володіють, користуються і розпоряджаються майном, яке належить їм на праві власності. Релігійні організації можуть бути обмежені у здійсненні права власності лише у випадках і в порядку, передбачених законом. Забороняється вчиняти будь-які дії, наслідком яких може стати відчуження майна релігійної організації, зокрема його продаж, обмін, передача у заставу, встановлення іпотеки, безоплатна передача у власність та управління інших осіб, до завершення процедури зміни своєї підлеглості у канонічних та організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним об`єднанням шляхом реєстрації нової редакції статуту (положення), ухваленого не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до її статуту (положення), або органами управління, визначеними статутом (положеннями) релігійної організації (релігійного центру (управління), монастиря, релігійного братства, місіонерського товариства (місії), духовного навчального закладу).
Як вбачається із протоколу №1 від 09.07.2023 загальних зборів релігійної громади, 09.07.2023 на площі Т.Шевченка в смт.Бородянка відбулись загальні збори релігійної громади, на яких було прийнято рішення про зміну підлеглості позивача як релігійної громади в канонічних і організаційних питаннях шляхом входу до складу ПЦУ, а також, у зв`язку із зміною канонічного підпорядкування, були прийняті рішення про зміну Статуту позивача як релігійної громади шляхом викладення в новій редакції, про зміну найменування позивача, про припинення повноважень ОСОБА_2 як керівника та призначення Кошки Дмитра Васильовича уповноваженою особою на представництво інтересів релігійної громади. Відповідно до протоколу №1 від 09.07.2023 на загальні збори був запрошений керівник (настоятель) релігійної громади ОСОБА_2 , який на загальні збори не з`явився.
Відповідно до Додатків 1 та 2 до вказаного протоколу №1 від 09.07.2023 у загальних зборах позивача взяло участь 227 членів релігійної громади, які підтримали та прийняли рішення про зміну підлеглості позивача як релігійної громади в канонічних і організаційних питаннях шляхом входу до складу Православної Церкви України. Додатки 1 та 2 до вказаного протоколу №1 від 09.07.2023 містять поіменний перелік 227 членів релігійної громади, які взяли участь у загальних зборах та підтримали рішення про зміну канонічної підлеглості шляхом входу до складу ПЦУ, із зазначенням прізвища, ім`я та по-батькові, дати, місяця, року народження, адреси проживання в смт.Бородянка членів релігійної громади, та містять підписи цих членів релігійної громади.
Наявним в матеріалах справи Статутом позивача в новій редакції підтверджується, що на підставі вказаного протоколу №1 від 09.07.2023 Департаментом культури та туризму Київської обласної державної адміністрації 28.07.2023 зареєстровано Статут позивача в новій редакції із зміненим (новим) найменуванням позивача з урахуванням зміненої позивачем як релігійною організацією (місцевою релігійною громадою) підлеглості в канонічних і організаційних питаннях шляхом входу до складу ПЦУ, а саме новим найменування позивача є РЕЛІГІЙНА ОРГАНІЗАЦІЯ «Релігійна громада парафія Святого Архистратига Михаїла Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) смт  Бородянка Київської області».
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що оскільки Додатки 1 та 2 до вказаного протоколу №1 від 09.07.2023 містять поіменний перелік 227 членів релігійної громади - «Релігійна організація Українська Православна Церква парафії Св.Архистратига Михайла», які взяли участь у цих загальних зборах та підтримали рішення про зміну канонічної підлеглості позивача шляхом входу до складу ПЦУ (із зазначенням в протоколі прізвища, ім`я та по-батькові, дати, місяця, року народження, адреси проживання в смт.Бородянка вказаних членів релігійної громади) та їх підписи, то вказаний протокол №1 від 09.07.2023 як доказ відповідно до положень ст.79 ГПК України з достатньою вірогідністю свідчить про те, що дійсно 09.07.2023 членами вказаної релігійної громади на загальних зборах, які проводились на площі Т.Шевченка в смт.Бородянка, приймалось рішення про зміну канонічної підлеглості релігійної громади шляхом входу до складу ПЦУ.
При цьому, факт прийняття позивачем як релігійною громадою вказаного рішення про зміну підлеглості позивача в канонічних і організаційних питаннях, яке оформлене протоколом №1 від 09.07.2023, та фактична реалізація цього рішення позивачем як релігійною громадою підтверджується також Статутом позивача в новій редакції, зареєстрованим 28.07.2023, із зміненим найменуванням позивача з урахуванням зміненої канонічної підлеглості.
Доводи відповідача про те, що загальні збори релігійної громади - « Релігійна організація Українська Православна Церква парафії Св.Архистратига Михайла » 09.07.2023 в смт.Бородянка на площі Т.Шевченка не проводились, а загальні збори цієї релігійної громади були проведені 09.07.2023, як стверджує відповідач, в самій церкві по вул.Центральній, на яких члени релігійної громади прийняли рішення засудити неправомірні дії щодо проведення 09.07.2023 загальних зборів на площі Т.Шевченка від імені релігійної громади та прийняли рішення відчужити церкву шляхом її дарування відповідачу, що оформлено протоколом №3 від 09.07.2023, оцінюються колегією суддів критично, враховуючи наявність суперечливої правової позиції відповідача в питанні обставин проведення 09.07.2023 загальних зборів релігійною громадою. 
Крім цього, ані позивач, ані відповідач у своїх правових позиціях у справі не заперечують, що 09.07.2023 в публічному місці, а саме на площі Т.Шевченка в смт. Бородянка спочатку відбувся публічний захід - загальні збори, на якому жителі смт Бородянка, які вважали себе членами релігійної громади - «Релігійна організація Українська Православна Церква парафії Св.Архистратига Михайла», прийняли рішення про зміну канонічної підлеглості релігійної громади шляхом входу до складу Православної Церкви України.
Водночас, відповідач заперечує належність осіб, які взяли участь у цих загальних зборах, до членів релігійної громади - «Релігійна організація Українська Православна Церква парафії Св.Архистратига Михайла» та вказує на те, що дійсні члени цієї релігійної громади участі в загальних зборах на площі Т.Шевченка не приймали, але дізнавшись про проведення загальних зборів на площі Т.Шевченка , в цей же день 09.07.2023 після закінчення недільного богослужіння вирішили провести та провели загальні збори на території церкви по вул.Центральній, на яких прийняли рішення засудити неправомірні дії щодо проведення 09.07.2023 загальних зборів на площі Т.Шевченка , та прийняли рішення про відчуження церкви шляхом її дарування відповідачу, що оформлено протоколом №3 від 09.07.2023.
Отже, на підставі протоколу №1 від 09.07.2023 та враховуючи позиції обох сторін спору, які визнають факт проведення 09.07.2023 на площі Т.Шевченка в смт. Бородянка загальних зборів, суд вважає встановленою обставину того, що 09.07.2023 на площі Т.Шевченка в смт. Бородянка проводився публічний захід - загальні збори, на якому жителі смт Бородянка, які вважали себе членами релігійної громади «Релігійна організація Українська Православна Церква парафії Св.Архистратига Михайла», прийняли рішення про зміну канонічної підлеглості релігійної громади шляхом входу до складу ПЦУ.
Доводи відповідача про те, що деякі особи, які вказані у протоколі №1 від 09.07.2023 та взяли участь в загальних зборах на площі Т.Шевченка в смт. Бородянка, не були членами «Релігійної організації Українська Православна Церква парафії Св.Архистратига Михайла », оскільки, як посилається відповідач на надані ним заяви 12 свідків (заяви свідків ОСОБА_6 від 12.01.2024 за реєстр.№11, ОСОБА_7 від 12.01.2024 за реєстр.№7, ОСОБА_8 від 12.01.2024 за реєстр.№14, ОСОБА_9 від 12.01.2024 за реєстр. №12, ОСОБА_10 від 12.01.2024 за реєстр.№13, ОСОБА_11 від 12.01.2024 за реєстр.№15, ОСОБА_12 від 12.01.2024 за реєстр.№10, ОСОБА_13 від 12.01.2024 за реєстр.№8, ОСОБА_14 від 12.01.2024 за реєстр.№5, ОСОБА_15 від 12.01.2024 за реєстр.№6, ОСОБА_16 від 12.01.2024 за реєстр.№9 та ОСОБА_17 від 12.01.2024 за реєстр.№4), ці 12 членів цієї ж релігійної громади у своїх заявах від 12.01.2024 надали свідчення як свідки про те, що ніколи не бачили на богослужінні у церкві деяких осіб, які зазначені у протоколі №1 від 09.07.2023, оцінюються колегією суддів апеляційної інстанції критично, враховуючи наступне.
Зазначений аргумент відповідача та надані ним в якості доказів заяви 12 свідків про те, що частину осіб, які взяли участь 09.07.2023 в загальних зборах на площі Т.Шевченка в смт. Бородянка, ніколи не бачили на богослужінні у церкві, вступають в протиріччя із позицією відповідача в спорі про те, що на загальних зборах 09.07.2023 на площі Т.Шевченка в смт. Бородянка, як також стверджує відповідач у цьому спорі, члени релігійної громади «Релігійна організація Українська Православна Церква парафії Св.Архистратига Михайла» взагалі не брали участі. Тобто аргумент відповідача про те, що певну частину осіб, які взяли участь 09.07.2023 в загальних зборах на площі Т.Шевченка в смт. Бородянка, зазначені відповідачем 12 свідків ніколи не бачили на богослужінні у церкві, за своєю суттю може вказувати також на те, що іншу певну частину осіб, які також взяли участь 09.07.2023 в загальних зборах на площі Т.Шевченка в смт. Бородянка і вказані в протоколі №1 від 09.07.2023 членами релігійної громади, зазначені відповідачем свідки бачили або могли бачити на богослужінні у церкві. Принаймні, ці 12 свідків відповідача у цих заявах не стверджують, що вони ніколи не бачили на богослужінні у церкві всіх осіб, які взяли участь 09.07.2023 в загальних зборах на площі Т.Шевченка в смт. Бородянка, в той час як відповідач у своїй правовій позиції у справі стверджує, що жоден з тих, хто брав участь 09.07.2023 в загальних зборах на площі Т.Шевченка в смт. Бородянка, не був членом релігійної громади «Релігійна організація Українська Православна Церква парафії Св.Архистратига Михайла».  
Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції враховує те, що згідно із статутом самої релігійної громади (Статуту позивача у редакції 1991 року), фіксованого членства та оформлення якого-небудь Списку членів релігійної громади не передбачено.
Так, відповідно до п.3 Статуту позивача у редакції 1991 року парафія об`єднує громадян православного віросповідання для сумісного здійснення права на свободу сповідання та поширення православної віри, а також для піклування про релігійно-моральне виховання. Згідно п.9 Статуту позивача у редакції 1991 року парафіяльні збори складаються з православних віруючих, кліриків та мирян, які досягли 18-річного віку, визнають обов`язковість Статуту Української Православної Церкви, регулярно відвідують богослужіння та сповідь, перебувають у канонічному послухові настоятеля і не перебувають під забороною чи церковним судом, що забороняє повноцінну участь у богослужбовому житті.
Тобто Статут позивача у редакції 1991 року не встановлював будь-якого врегульованого порядку та чітких критеріїв щодо прийняття членів у релігійну громаду й порядку їх обліку та ведення реєстру, а також не містив поняття фіксованого членства, процедури прийняття в члени релігійної громади.
Наведені положення Статуту позивача у редакції 1991 року спростовують доводи відповідача та надані ним суду докази про наявність певного списку (реєстру) членів релігійної громади та необхідність оформлення посвідчення члена релігійної громади. Наведене є підставою для відхилення судом цих доводів та доказів відповідача (заяв свідків від 12.01.2024 та посвідчень членів релігійної громади за підписами ОСОБА_2 ) як таких, що суперечать самому статуту релігійної громади «Релігійна організація Українська Православна Церква парафії Св.Архистратига Михайла» в питанні членства та необхідності оформлення посвідчення члена цієї релігійної громади, а тому ці докази є менш вірогідними.
Також колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про врахування обставин проведення 09.07.2023 загальних зборів в смт. Бородянка (загальних зборів на площі Т.Шевченка , які оформлені протоколом №1 від 09.07.2023, та загальних зборів в церкві по вул.Центральній, які оформлені протоколом №3 від 09.07.2023) і надані обома сторонами спору докази з більшою вірогідністю вказують якраз не на те, що члени релігійної громади «Релігійна організація Українська Православна Церква парафії Св.Архистратига Михайла» взагалі не брали участь в загальних зборах 09.07.2023 на площі Т.Шевченка , а на те, що члени вказаної релігійної громади в питанні рішення про зміну канонічного підпорядкування розділились:
- одна частина членів вказаної релігійної громади підтримувала рішення про зміну канонічного підпорядкування шляхом входу до складу ПЦУ (ці члени релігійної громади взяли участь у загальних зборах релігійної громади 09.07.2023 на площі Т.Шевченка , на яких одноголосно прийняли рішення про зміну релігійною громадою канонічного підпорядкування та інші рішення, що випливають із цього);
- а та частина членів релігійної громади, яка не підтримувала рішення про зміну канонічного підпорядкування шляхом входу до складу ПЦУ, проігнорувала загальні збори релігійної громади 09.07.2023 на площі Т.Шевченка та провела 09.07.2023 збори в церкві по вул.Центральній, на яких одноголосно засудила проведення загальних зборів на площі Т.Шевченка та прийняті загальними зборами на площі Т.Шевченка рішення).
Крім того, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2024 у справі №906/1330/21, що релігійна громада може не збігатися з межами певного населеного пункту, однак територіальному критерію все ж має надаватися певне значення й у питанні членства в релігійній громаді з огляду на законодавче визначення поняття релігійної громади як місцевої релігійної організації, а також з огляду на поширений критерій для визначення членства у релігійній громаді - регулярне відвідування богослужінь, що також є критерієм членства в релігійній громаді у цій справі за встановленими судом обставинами.
Тому, з огляду на відсутність об`єктивних доказів у цій справі, на які б посилались сторони і які б дозволяли перевірити регулярне відвідування богослужіння, суд враховує критерій територіального зв`язку, тобто проживання у місцевості, де діє релігійна громада (смт.Бородянка), оскільки відповідність цьому критерію робить можливим виконання умови про регулярне відвідування богослужіння. В цьому аспекті суд відмічає, що Додатки 1 та 2 до протоколу №1 від 09.07.2023 містять поіменний перелік 227 членів релігійної громади, які взяли участь у загальних зборах та підтримали рішення про зміну релігійною громадою підлеглості в канонічних і організаційних питаннях шляхом входу до складу ПЦУ, із зазначенням прізвища, ім`я та по-батькові, дати, місяця, року народження, адреси проживання в смт.Бородянка вказаних членів цієї релігійної громади, та їх підписи.
Отже, враховуючи критерій територіального зв`язку та Додатки 1 та 2 до протоколу №1 від 09.07.2023, які містять дані про адреси проживання в смт.Бородянка осіб, які взяли участь у загальних зборах та вважали себе членами релігійної громади, то у суду відповідно до ст.79 Господарського процесуального кодексу України є підстави для висновку про те, що в загальних зборах на площі Т.Шевченка в смт. Бородянка взяли участь 227 членів релігійної громади - Релігійної організації Українська Православна Церква парафії Св.Архистратига Михайла , які підтримали рішення про зміну підлеглості позивача в канонічних і організаційних питаннях шляхом входу до складу ПЦУ.
З огляду на викладене, доводи відповідача про те, що члени релігійної громади «Релігійна організація Української Православної Церкви парафії Св.Архистратига Михайла» взагалі не брали участі у загальних зборах релігійної громади, які були проведені 09.07.2023 на площі Т.Шевченка в смт.Бородянка є безпідставними.
Щодо доводів відповідача про те, що позивачем не надано достатніх доказів повідомлення настоятеля релігійної громади - ОСОБА_2 та членів релігійної громади про проведення 09.07.2023 загальних зборів релігійної громади на площі Т.Шевченка , на яких релігійною громадою приймалось рішення про зміну канонічного підпорядкування шляхом входу до складу ПЦУ, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що дані доводи не мають суттєвого значення для правильного вирішення справи №911/977/24, адже сам відповідач є юридичною особою і не був членом вказаної релігійної громади, тобто процедура проведення релігійною громадою загальних зборів є внутрішнім питанням самої релігійної громади і не зачіпає права відповідача, який не є її членом.
Враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03.04.2024 у справі №906/1330/21, якщо настоятель релігійної громади ОСОБА_2 та/або інші члени релігійної громади, які не підтримували рішення про зміну канонічного підпорядкування, вважають, що загальні збори релігійної громади 09.07.2023 на площі Т.Шевченка , на яких релігійною громадою було прийняте рішення про зміну канонічного підпорядкування, були проведені з порушенням прав настоятеля релігійної громади та/або деяких членів релігійної громади, то вказані особи не позбавлені права на захист своїх прав та законних інтересів шляхом оскарження в судовому порядку прийнятих релігійною громадою рішень.
При цьому, доводи відповідача щодо недоліків проведення загальних зборів релігійної громади самі по собі не є підставою для того, щоб не визнавати у межах справи №911/977/24 факт проведення загальних зборів релігійної громади 09.07.2023 на площі Т.Шевченка та прийняття загальними зборами релігійної громади рішення про зміну канонічного підпорядкування шляхом входу до складу ПЦУ, що оформлені протоколом №1 від 09.07.2023.
Водночас, відповідно до обставин справи ОСОБА_2 скористався своїм правом на оскарження в судовому порядку рішень загальних зборів релігійної громади, що оформлені протоколом №1 від 09.07.2023 (справа №911/3365/23 за позовом ОСОБА_2 до Релігійної організації «Релігійна громада парафія Святого Архистратига Михаїла Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) смт  Бородянка Київської області» про визнання недійсним рішення та статуту в новій редакції). Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.09.2024 у справі №911/3365/23, яка міститься в загальному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень, позов у справі №911/3365/23 залишено без розгляду.
Таким чином, на момент розгляду судом справи №911/977/24 рішення загальних зборів релігійної громади, що оформлені протоколом №1 від 09.07.2023, не оскаржені та не визнані недійсними, а посилання відповідача на недоліки процедури прийняття цих рішень не мають значення для вирішення справи №911/977/24, оскільки самі по собі не спростовують факт прийняття загальними зборами релігійної громади рішень про зміну канонічного підпорядкування, що оформлені протоколом №1 від 09.07.2023, та не свідчать про недійсність цих рішень релігійної громади.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що відповідно до обставин справи загальні збори релігійної громади 09.07.2023 на площі Т.Шевченка в смт.Бородянка, на яких релігійною громадою вирішувалось питання про зміну канонічного підпорядкування, проводились на центральній площі населеного пункту відкрито, як публічний захід членів релігійної громади, які є мешканцями відповідної територіальної громади, тобто ці збори не були таємним закритим заходом для наперед обмеженого кола осіб, що, в свою чергу, з більшою вірогідністю вказує також на те, що:
- настоятель релігійної громади ОСОБА_2 та інші мешканці територіальної громади смт.Бородянка, які були членами релігійної громади, в т.ч. серед них ті члени релігійної громади, які не підтримували зміну релігійною громадою свого канонічного підпорядкування шляхом входу до складу ПЦУ, були або могли бути обізнані із проведенням релігійною громадою загальних зборів 09.07.2023 як публічного заходу на площі Т.Шевченка, на якому вирішувалось питання про входження релігійної громади до складу ПЦУ;
- ті члени релігійної громади, які підтримували зміну релігійною громадою канонічного підпорядкування шляхом входу до складу ПЦУ, взяли участь у проведенні загальних зборів релігійної громади 09.07.2023 як публічного заходу на площі Т.Шевченка в смт.Бородянка та проголосували за прийняття рішення про зміну канонічного підпорядкування, що оформлено протоколом №1 від 09.07.2023 (227 членів релігійної громади відповідно до протоколом №1 від 09.07.2023);
- а та частина членів релігійної громади, які не підтримували зміну релігійною громадою канонічного підпорядкування шляхом входу до складу ПЦУ, також була обізнана із проведенням загальних зборів релігійної громади 09.07.2023 на площі Т.Шевченка , але проігнорувала ці загальні збори релігійної громади та провела зібрання в церкві по вул. Центральній, на якому відповідно до протоколу №3 від 09.07.2023 засудила проведення загальних зборів 09.07.2023 на площі Т.Шевченка та прийняла рішення про відчуження церкви.
Отже, самі рішення загальних зборів релігійної громади, що оформлені протоколом №1 від 09.07.2023, не є предметом оскарження у справі №911/977/24, а обставини та докази, на які посилаються сторони у справі №911/977/24, не свідчать про недійсність вказаних рішень загальних зборів релігійної громади, що оформлені протоколом №1 від 09.07.2023.
Також колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що по суті вказані відповідачем 64 свідки, заяви яких надані відповідачем суду в якості доказів проведення загальних зборів в церкві по вул. Центральній, є опонентами в питанні зміни канонічного підпорядкування тих членів релігійної громади, які взяли участь 09.07.2023 в загальних зборах на площі Т.Шевченка в смт. Бородянка і голосували за прийняття рішення про зміну релігійною громадою канонічного підпорядкування відповідно до протоколу №1 від 09.07.2023, тому суд відповідно до ст.78 та 79 Господарського процесуального кодексу України не може вважати більш достовірними, об`єктивними та більш вірогідними доказами заяви вказаних 64 свідків, на які посилається відповідач, ніж протокол №1 від 09.07.2023, на який посилається позивач.
Тобто надані відповідачем докази не свідчать з більшою вірогідністю про те, що загальні релігійної громади 09.07.2023 на площі Т.Шевченка взагалі не проводились, а свідчать, що вказані відповідачем 64 свідки не підтримували рішення про зміну канонічного підпорядкування і тому не взяли участь у загальних зборах релігійної громади 09.07.2023 на площі Т.Шевченка , але, знаючи про проведення загальних зборів релігійної громади 09.07.2023 на площі Т.Шевченка , взяли участь у зібранні 09.07.2023 в церкві по вул.Центральній, на якому засудили проведення загальних зборів 09.07.2023 на площі Т.Шевченка та проголосували за дарування церкви на ТОВ «Центр духовного розвитку», що оформлено протоколом №3 від 09.07.2023.
Крім того, не всі особи із вказаних відповідачем 64 свідків є членами територіальної громади смт.Бородянка, враховуючи, що деякі з них проживають в м.Малині Житомирської області ( ОСОБА_18 - заява свідка від 06.05.2024 №820; ОСОБА_19 - заява свідка від 06.05.2024 №8294; ОСОБА_20 - заява свідка від 06.05.2024 №827; ОСОБА_21 - заява свідка від 06.05.2024 №828) та в м.Києві ( ОСОБА_22  - заява свідка від 06.05.2024 №848). Наведене, виходячи із критерію територіального зв`язку, викликає обґрунтований сумнів в тому, чи були вказані 5 свідків, які проживають на значній відстані від смт.Бородянка, членами релігійної громади, яка знаходиться в смт.Бородянка.
Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що відповідачем в якості доказів участі у зібранні, яке проводилось 09.07.2023 в церкві по вул. Центральній і яке оформлене протоколом №3 від 09.07.2023, надано заяви свідків в кількості не більше 64 осіб, які в питанні зміни релігійною громадою канонічного підпорядкування були опонентами тих членів релігійної громади, які на загальних зборах релігійної громади 09.07.2023 на площі Т.Шевченка голосували за прийняття рішення про зміну релігійною громадою канонічного підпорядкування.
Також колегія суддів апеляційної інстанції враховує те, що протокол №3 від 09.07.2023 на відміну від протоколу №1 від 09.07.2023 містить дані лише про прізвища, ім`я та по-батькові підписантів і не містить даних про адреси проживання цих підписантів. Наведена прогалина у вигляді відсутності  даних про адреси проживання підписантів зменшує доказову силу протоколу №3 від 09.07.2023, оскільки його дані за відсутності даних про адреси проживання підписантів цього протоколу №3 від 09.07.2023 не дають можливості суду на підставі критерію територіального зв`язку чи будь-якого іншого критерію ідентифікувати усіх підписантів протоколу №3 від 09.07.2023 та визначити їх належність до членів релігійної громади «Релігійна організація Українська Православна Церква парафії Св.Архистратига Михайла» смт. Бородянка.
Тобто, виходячи із наданих відповідачем доказів у вигляді заяв 64 свідків, які, як випливає із їх заяв як свідків, не голосували за прийняття рішення про зміну релігійною громадою канонічного підпорядкування шляхом входу до складу ПЦУ, можна дійти висновку про те, що у зібранні, яке проводилось 09.07.2023 в церкві по вул. Центральній і яке оформлене протоколом №3 від 09.07.2023, взяло участь не більше 64 осіб, які були проти зміни релігійною громадою канонічного підпорядкування і заяви яких як свідків надані відповідачем суду в якості доказів.
Водночас, навіть наявність такої кількості учасників (не більше 64 осіб) на зборах, які, як стверджує відповідач, проводились 09.07.2023 в церкві по вул. Центральній і які оформлені протоколом №3 від 09.07.2023, не є безсумнівним для суду, оскільки відповідно до протоколу №3 від 09.07.2023, на який посилається відповідач у спорі, учасники зборів в церкві по вул.Центральній 09.07.2023 голосували за дарування церкви на ТОВ «Центр духовного розвитку», однак відповідно до обставин справи ТОВ «Центр духовного розвитку» як юридична особа було фактично зареєстровано лише 12.07.2023, тобто вже після проведення зборів 09.07.2023 в церкві по вул.Центральній, про проведення яких стверджує відповідач з посиланням на протокол №3 від 09.07.2023.
Таким чином, факт реєстрації ТОВ «Центр духовного розвитку» як юридичної особи лише 12.07.2023, тобто вже після оформлення протоколу №3 від 09.07.2023, у якому  ТОВ «Центр духовного розвитку» вказано обдарованим, може вказувати або на те, що збори в церкві по вул.Центральній 09.07.2023 фактично взагалі не проводились (оскільки учасники зборів в церкві 09.07.2023 не могли наперед знати про ТОВ «Центр духовного розвитку» як юридичну особу, яка була зареєстрована лише 12.07.2023), або на те, що ТОВ «Центр духовного розвитку» як юридична особа створювалось саме з метою переоформлення на вказане товариство церкви тими особами, які були проти зміни релігійною громадою канонічного підпорядкування та знали про намір релігійної громади прийняти 09.07.2023 рішення про зміну канонічного підпорядкування шляхом входу до складу ПЦУ.
При цьому, на момент розгляду судом справи № 911/977/24 рішення загальних зборів релігійної громади, що оформлені протоколом №1 від 09.07.2023, не оскаржені та не визнані недійсними, а відповідачем не спростовано, що вказані рішення релігійної громади про зміну канонічного підпорядкування та про ухвалення нової редакції статуту релігійної громади із зміненим канонічним підпорядкуванням прийняті не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до її статуту, враховуючи, що, виходячи із критерію територіального зв`язку та наданих сторонами доказів, 227 членів релігійної громади проголосували «за» прийняття релігійною громадою рішення про зміну канонічного підпорядкування та не більше 64 членів релігійної громади, які були проти зміни релігійною громадою канонічного підпорядкування, не взяли участі у загальних зборах релігійної громади 09.07.2023 на площі Т.Шевченка в смт.Бородянка. Тобто наявні у  справі докази в сукупності свідчать, що рішення релігійної громади про зміну канонічного підпорядкування та ухвалення нової редакції статуту релігійної громади із зміненим канонічним підпорядкуванням прийнято в будь-якому разі не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, навіть з урахуванням заяв 64 свідків відповідача як доказів (227:(227 + 64) = 78%).
Таким чином, відповідачем не спростований факт дійсності рішень загальних зборів релігійної громади, які оформлені протоколом №1 від 09.07.2023, в т.ч. рішення про зміну позивачем як релігійною громадою підлеглості у канонічних та організаційних питаннях шляхом входу до складу ПЦУ.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що укладений між позивачем в особі колишнього керівника ОСОБА_2 та відповідачем спірний договір дарування церкви від 13.07.2023 суперечив положенню ч.2 ст.18 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» (в редакції станом на момент укладення спірного договору дарування), яким була встановлена заборона вчиняти будь-які дії, наслідком яких може стати відчуження майна релігійної організації, зокрема його безоплатна передача у власність інших осіб, до завершення процедури зміни своєї підлеглості у канонічних та організаційних питаннях.
Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу.
Таким чином, господарський суд першої інстанції дійшов висновку, із яким погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, про наявність підстав для визнання недійсним спірного договору дарування церкви від 13.07.2023 відповідно до ч.1 ст.203 та ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України, оскільки він був укладений всупереч вимогам ч.2 ст.18 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» (в редакції станом на момент укладення спірного договору дарування), якими була встановлена заборона вчиняти будь-які дії, наслідком яких може стати відчуження майна релігійної організації, зокрема його безоплатна передача у власність інших осіб, до завершення процедури зміни своєї підлеглості у канонічних та організаційних питаннях.
Доводи відповідача про те, що станом на момент укладення спірного договору дарування церкви від 13.07.2023 процедура зміни своєї підлеглості у канонічних та організаційних питаннях релігійною громадою ще не була розпочата, оскільки подання документів до Київської обласної державної адміністрації для реєстрації нової редакції Статуту релігійної громади було здійснено лише 14.07.2023, тобто після укладення спірного договору дарування, а реєстрація Статуту в новій редакції із зміненою канонічною підлеглістю відбулась лише 28.07.2023, є безпідставними, оскільки Закон України «Про свободу совісті та релігійні організації» не визначає чітко момент початку процедури зміни релігійною громадою своєї підлеглості у канонічних та організаційних питаннях.
Водночас, як вбачається із протоколу № 1 від 09.07.2023, 09.07.2023 на площі Т.Шевченка в смт.Бородянка відбулись загальні збори позивача як релігійної громади, на яких були прийняті рішення про зміну підлеглості позивача як релігійної громади в канонічних і організаційних питаннях шляхом входу до складу ПЦУ, а також, у зв`язку із зміною канонічного підпорядкування, були прийняті рішення про зміну Статуту позивача шляхом викладення його в новій редакції.
Вказана обставина прийняття релігійною громадою на загальних зборах рішення про зміну підлеглості в канонічних і організаційних питаннях  та системне тлумачення ст.18 Закон України «Про свободу совісті та релігійні організації» свідчать про те, що факт прийняття загальними зборами релігійної громади рішення про зміну своєї підлеглості в канонічних і організаційних питаннях є достатнім для висновку про те, що релігійною громадою розпочата процедура зміни підлеглості в канонічних і організаційних питаннях.
Отже, з 09.07.2023 релігійною громадою - «Релігійна організація Українська Православна Церква парафії Св.Архистратига Михайла» була розпочата процедура зміни підлеглості релігійної громади в канонічних і організаційних питаннях шляхом входу до складу ПЦУ, яка станом на момент укладення спірного договору дарування церкви від 13.07.2023 ще не була завершена, а тому доводи відповідача в цій частині спору суперечать обставинам справи.
При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог до відповідача в частині визнання недійсним рішень загальних зборів, які оформлені протоколом Парафіяльних (Загальних) зборів релігійної громади «Релігійна організація Української Православної Церкви парафії Св.Архистратига Михайла» №3 від 09.07.2023, оскільки вказані вимоги не є ефективним способом захисту порушеного відповідачем майнового права позивача на церкву.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на встановлені обставини справи, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що спірний договір дарування церкви від 13.07.2023 підлягає визнанню судом недійсним, а спірна церква - поверненню позивачу відповідно до ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 та ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України, а також ч.2 ст.18 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», тому позовні вимоги в цій частині спору підлягають задоволенню як такі, що позивачем доведені та відповідачем не спростовані, водночас, поновлення порушених майнових прав позивача на церкву не є ефективним способом захисту визнання недійсним рішень, які оформлені протоколом №3 від 09.07.2023, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду Київської області від 19.12.2024 у справі №   911/977/24, відсутні.
Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.
Щодо доводів скаржника про відсутність у адвоката повноваження на підписання позовної заяви, колегія суддів зазначає про те, що договір між адвокатом та керівником Релігійної організації «Релігійна громада парафія Святого Архистратига Михаїла Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) смт    Бородянка Київської області» укладено 02 грудня 2023 року, водночас, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в графі «відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи» вказано: Кошка Дмитро Васильович, настоятель, 18.07.2023 - керівник.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи викладене вище, дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду Київської області від 19.12.2024 у справі № 911/977/24, наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду Київської області від 19.12.2024 у справі № 911/977/24, відсутні.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає інші посилання скаржника, викладені ним у апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.
Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006  № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній  скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр духовного розвитку» на рішення Господарського суду Київської області  від 19.12.2024 у справі №   911/977/24 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Київської області від 19.12.2024 у справі № 911/977/24 слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр духовного розвитку» на рішення Господарського суду Київської області  від 19.12.2024 у справі №   911/977/24  залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 19.12.2024 у справі №   911/977/24 залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Справу 911/977/24 повернути до Господарського суду Київської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
Постанова підписана 22.09.2025, зокрема, у зв`язку із перебуванням судді Гаврилюка О.М. у відпустці.

Головуючий суддя                                                                      О.М. Гаврилюк 

Судді                                                                                А.Г. Майданевич

                                                                                Б.О. Ткаченко